FRA1301 � Fransk litteratur I
feedback etter f�rste skriftlige innlevering
Hall Bj�rnstad (hall.bjornstad@kri.uio.no )
Hva
kjennetegner en god besvarelse?
Jeg
minner f�rst om oppgaveformuleringen fra emnets informasjonspakke (i punkt 3
under �Studentenes plikter�):
Tematisk skal disse tekstene [de 2-siders skriftlige arbeidene] knytte
an til emnets hovedperspektiv (om hvordan identitet og eksistensf�lelse �kommer
til uttrykk� i (passasjer av) verket som diskuteres), og utgangspunktet skal
v�re en n�rlesning av en helt kort passasje. Det skriftlige arbeidet kan med
fordel bygge p� synspunkter og poenger som er kommet fram i e-mail-posting
eller i seminaret.
Denne
formuleringen er bevisst gjort vid. Det finnes ikke ett standardoppsett som er
det eneste saliggj�rende; en god besvarelse kan v�re bygget opp p� mange m�ter.
Samtidig kan selvsagt denne friheten oppleves som ukomfortabel. For � sirkle
inn hva en god besvarelse er, kan det v�re nyttig f�rst � se litt n�rmere p�
hva den ikke er:
- En god besvarelse inneholder ikke
komplett handlingsreferat for romanen / novellen man skriver om.
B�de dere som skriver og vi som leser besvarelsen kjenner teksten godt fra
f�r, og handlingsreferat er bare relevant der hvor det tjener til � belyse
problemstillingen man diskuterer og for � situere passasjen man n�rleser.
Referat fra handlingen skal alts� ha en funksjon i argumentet
deres, og er ikke et m�l i seg selv.
- En god besvarelse inneholder ikke
en omfattende generell introduksjon om epoken og forfatteren. Det
er ikke n�dvendig � eller interessant � � bevise at teksten tilh�rer sin
epoke. De litteraturhistoriske kategoriene kan utgj�re en ramme for
lesningen, men er ikke noe man m� forholde seg til selv om det ikke
egentlig belyser besvarelsens argument eller n�rlesning. Det er for
eksempel ikke noe poeng i seg selv � konstatere at Ren� er et
romantisk verk gjennom sine landskapsbeskrivelser, men en slik
konstatering (NB! gjennom konkrete sitater fra teksten) kan v�re
utgangspunktet for en spennende diskusjon av deres funksjon
innenfor en st�rre sammenheng (naturlengselens tvetydige posisjon, naturen
som metafor for sjelen, etc).
- En god besvarelse pr�ver ikke
� si alt, pr�ver ikke � gi en helhetstolkning av verket,
men fokuserer p� ett aspekt ut fra v�rt emnes overordnete perspektiv
�Identit�, existence, langue� (et aspekt som kanskje s� i neste runde kan
tillate en � si noe om den st�rre helheten). Lesesp�rsm�lene fra emnets
informasjonspakke kan (men m� ikke) v�re et godt utgangspunkt her.
- En god besvarelse inneholder ikke
mange og lange sitater fra teksten man skriver om. Poenger er � holde
seg til �n eller noen f� passasje(r) og g� i dybden her. Sitatene skal
belyse problemstillingen man diskuterer (eventuelt kan denne
problemstillingen selv vokse ut av passasjen man siterer innledningsvis).
Alle sitater skal kommenteres p� en eller annen m�te: Hva sier det?
Hvordan? Hva er passasjens funksjon? Hvorfor har du det med? (Hvis ingen
av disse sp�rsm�lene gir et interessant svar, kan det v�re en indikasjon
p� at sitatet ikke h�rer med i besvarelsen.)
- En god besvarelse inneholder ikke
mange og lange sitater fra sekund�rlitteraturen. Det er viktig at man
jobber med � finne sin egen (franske) stemme, og at man stoler p� denne.
Alle l�n, b�de p� id�- og formulerings-planet, m� oppgis med referanse i
fotnote, og man skal generelt bare bruke det der det kan belyse ens egen
tekstlesning. � basere seg for mye p� det andre har skrevet om samme tekst
er ikke bare akademisk uakseptabelt (jfr.�Obligatorisk erkl�ring vedr.
fusk�) men ogs� sv�rt ugunstig for ens egen l�ring.
- En god besvarelse unng�r
generelle utsagn av typen �Dette er noe som kjennetegner alle Balzacs
romaner: �� eller �Ren� er det viktigste verket for � forst� den
franske romantikken�. Besvarelsen dreier seg om �n tekst, og det er ikke
n�dvendig � gi inntrykk av en mye st�rre l�rdom enn den man har (leser
ender raskt opp med � sp�rre seg: �Hvor mange av Balzacs romaner har n�
egentlig denne studenten lest?�).
- En god besvarelse unng�r
� profilere egne meninger om generelle sp�rsm�l. Om du mener
at romantikken begynte i 1810 eller at realismen kjennetegnes av x, y og z
er mindre interessant. Det er heller ikke n�dvendig � bruke plass p� �
understreke hvor usedvanlig godt du likte (eller mislikte) teksten du
skriver om. Din subjektivitet b�r komme til uttrykk gjennom besvarelsens
�stemme� og din fortolkning, ikke gjennom denne typen generelle
vurderinger.
En god
besvarelse unng�r alts� i st�rst mulig grad de sju svakhetene skissert ovenfor.
Den har en klar problemstilling som diskuteres i dialog med en eller flere
passasjer fra den litter�re teksten (enten kan problemstillingen v�re en vei
inn i passasjen eller passasjen kan gi problemstillingen, jfr. nedenfor). Den
har en klar �stemme� som ikke blir borte i sitater fra og parafraser av
prim�rteksten og sekund�rlitteraturen. Den trekker inn sitater fra
prim�rteksten og poenger fra litteraturhistorie og annen sekund�rlitteratur
bare der hvor det tjener til � belyse den problemstillingen man diskuterer.
����������� Hvordan en god besvarelse konkret
ser ut, lar seg ikke sette opp p� noen formel. Det er imidlertid to veier inn,
to ulike grep for � komme i gang som har vist seg � fungere bra i praksis:
a) fra
teksten til problemstillingen
Her
f�lger man helt strengt opplegget for e-mail-posting slik det er beskrevet i
emnets informasjonspakke (i punkt 2 under �studentenes plikter�):
Utgangspunktet for teksten skal v�re en kort passasje fra ukens verk
som studenten velger selv: et sitat man mener p� en eller annen m�te er
interessant for en belysning av �identit�, existence et langue� i forbindelse
med dette verket, og med en kort�
begrunnelse for dette valget. Lesesp�rsm�lene [som ogs� finnes i
informasjonspakken] kan v�re et hjelpemiddel i denne prosessen. Passasjen man
velger � kommentere kan v�re et klimaks, et vendepunkt, et typisk eksempel
eller tvert i mot som uttrykker en dissonans i teksten, noe som skj�rer, som
man ikke helt f�r til � stemme.
Som et
elegant eksempel p� denne tiln�rmingen vil jeg sitere to setninger fra en
studentbesvarelse:
����������� Denne besvarelsen �pner ganske
enkelt med et kort sitat fra teksten: en sentral men ogs� g�tefull setning,
hvoretter det sl�s fast: �Cet extrait obscur semble anticiper ce qui est le
sujet de l�histoire, et ��, og deretter kommer et par setninger som viser at
dette er en identitetsproblematikk (uten n�dvendigvis � relatere det eksplisitt
til et av lesesp�rsm�lene) og stiller et sp�rsm�l som �pner sitatet mot resten
av teksten. Det korte
introduksjonsavsnittet avsluttes med: �Pour venir au bout de cela, il faut
suivre de pr�s��. Dermed
har resten av besvarelsen f�tt sin motivering: den trekker inn noen f� sitater
fra senere i novellen, og det oppst�r en gjensidig belysning mellom disse
senere sitatene p� den ene side og den opprinnelige passasjen og
problemstillingen som ble lest ut av denne p� den annen side.
b) fra
problemstillingen til teksten
Denne
tiln�rmingen tar utgangspunkt i en problemstilling relatert til �Identi�,
existence, langue� og gir den en formulering som kan diskuteres i dialog med
konkrete sitater fra teksten. �pningsavsnittet blir her kritisk, siden det
erfaringsmessig er lett � vikle seg inn i lange intetsigende
litteraturhistoriske utlegninger.
����������� Som eksempel vil jeg her sitere et kort men
poengtert �pningsavsnitt fra en studentbesvarelse: � On sait que, selon
Chateaubriand, la fonction de Ren� est de montrer comment la religion
constitue le seul rem�de contre ce qu�il appelle � le vague des
passions � (note med referanse her). Mais est-ce que Ren� lui-m�me sera
vraiment gu�ri de son mal ? Dans ce qui suit, je vais analyser deux
passages de l��uvre : d�abord pour souligner la pr�sence de ce
� vague des passions �, ensuite pour en �tudier le rem�de propos�.
J�esp�re pouvoir montrer que Ren� n�est peut-�tre pas aussi � re-n� �
(au sens religieux d�une nouvelle naissance) que le pense l�auteur. �
I begge
tilfeller (enten man g�r fra teksten til problemstillingen eller omvendt) kan
man bidra til � gi oppgaven et klarere fokus ved � gi den en tittel, men det er
ikke n�dvendig.
����������� Det sier seg selv at en god
besvarelse ikke er noe man setter seg ned og utarbeider fra �scratch� etter
at man har lest teksten. Den vokser frem under lesningen (og gjen-lesningen) av
teksten man skriver om, ut fra ting man legger merke til i teksten, passasjer
som sl�r en, sp�rsm�l som reiser seg � og dette i dialog med emnets
lesesp�rsm�l. Disse ideene fra lesningen kan s� testes og bygges videre i
e-mail-posting og i seminardiskusjonen f�r de danner grunnlaget for en god
besvarelse.
Rettskriving
Det er fremdeles
mange som ikke bruker � eller i hvert fall ikke drar full nytte av �� tekstbehandler-programmets stavekontroll og
�grammar check�. Resultatet er lang rekke�
fullstendig un�dvendige feil (un�dvendige siden de s� enkelt kunne v�rt
unng�tt).
En del feil
dukket opp i mange av besvarelsene. Husk ved neste korsvei p� at
(konstruksjoner merket med stjerne og gjennomstrekning er eksempler p� feil
spr�kbruk):
- Det heter �il s�agit de�, en
upersonlig konstruksjon. �Denne historien handler om en familie�� � � Dans cette histoire, il s�agit d�une
famille � � (og ikke: *
Cette histoire s�agit d�une famille �). - �det samme� � � la m�me chose � (og ikke
bare � le m�me �)
- * Il fait beaucoup
deserreurs. � Il fait beaucoup d�erreurs. (Grammatisk forklaring: beaucoup er et mengdesadverb som konstrueres med preposisjonen de, og da kan man ikke bruke delingsartikkelen des.) - * je
croix� je crois - Etter den sammensatte
konjunsjonen � comme si � skal det alltid brukes imperfektum. (Eksempel: � Il fait des erreurs
dans son analyse comme s�il ne connaissait pas le texte. �)
- Det heter � en m�me temps que
� � (og ikke: *
aum�me temps que). - Det finnes ikke genitiv-s p�
fransk: � Ren�s s�ster � � � la s�ur de
Ren� �.
- Det franske � �a �
er for muntlig for akademisk prosa. Noen ganger kan det erstattes med
� cela � eller � ceci �, men ofte er det n�dvendig �
finne et annet uttrykk. Legg merke til at � comme �a � mange
ganger (men slett ikke alltid) kan�
erstattes med � ainsi �.
- Pass p� forskjellen mellom de
relative pronomenene� �qui�
(subjekt) og �que� (objekt), s�rlig i konstruksjonene �ce qui� og �ce
que�. (Eksempel:
� Ce qui me choque dans ce que tu dis est � �)