Det er verdt å lytte til Espen Solberg og Per Kochs vurderinger og bekymringer. Kunnskaps-departementet (KD) foreslår å slå sammen Forskningsrådets vedtekter og departementets virksomhets- og økonomiinstruks. Forskningsrådet vil dermed ikke lenger ha egne vedtekter; vedtekter som i dag tydeliggjør rådets hovedoppgaver og sikrer bred faglig og geografisk deltakelse og medvirkning fra forskning, næringsliv, offentlig sektor og samfunnet forøvrig. Departementet foreslår videre å redusere antallet medlemmer i styret, og mye tyder på at styret hovedsakelig vil besettes for å ivareta god virksomhetsstyring; for å sikre kontroll over økonomistrømmene. Virksomhetsstyring er selvsagt helt påkrevd, men det må også være klart hvor det helhetlige ansvaret for faglig utvikling av norsk forskning ligger. Et mindre, og mer administrativt sammensatt styre, vil svekke den faglig-strategiske kompetansen.
Forskningsrådets styre må ha tung vitenskapelig kompetanse, gjerne også internasjonal. Det handler om å sikre en god balanse mellom ulike virkemidler og deres målsetninger. Vi kan ikke bare tenke fra ett budsjettår til annet, men evne å forvalte offentlige midler til forskning på en måte som ivaretar langsiktige fagpolitiske målsetninger. Det blir særlig viktig i tider hvor det må prioriteres hardt. Dette er og blir viktig for ethvert land med ambisjoner for forskningspolitikken og kan ikke overlates til et ikke-faglig og administrativt fokusert styre.
Det foreslås videre at Forskningsrådets styre ikke lenger skal oppnevnes av Kongen i statsråd, men av KD. Dette vil flytte makt fra regjeringen som kollegium til en enkelt statsråd og vil åpenbart også øke muligheten for sterkere politisk styring, og svekke eierskapet på tvers av departement. Reaksjonene er mange og ikke minst er NHO er tydelige og prinsipielle «forskningsrådets arbeid skal speile — og tjene — hele samfunnet, ikke kun interessene til ett departement». Endringer som dette må utredes og vurderes i forbindelse med den varslede stortingsmeldingen om forskningssystemet som skal være ferdig våren 2025. Det er ingen grunn til å forhaste seg.
En siste problemstilling er implisitt, og den knytter seg til Forskningsrådets rolle som uavhengig forskningspolitisk rådgiver. Forskningsrådet har siden det ble etablert i 1993 hatt en uavhengig rådgivende rolle overfor myndighetene i forskningspolitiske saker. Det bør Forskningsrådet fortsatt ha. Endringene som nå foreslås setter denne uavhengigheten i spill. Det vil svekke det norske forskningssystemet og med det det norske kunnskapssamfunnet. Vi trenger et sterkt forskningsråd med den uavhengigheten særskilte fullmakter krever.