Hei og velkommen til dette kurset i faghistorie. Mitt navn er Knut Nusta, og sammen med Jon Henrik
Remme og Jon Rasmus Nyquist skal vi gi dere en innføring i de viktigste teoretiske retningene i faget vårt.
Den første forelesningen fokuserer på Malinowski og Boas, men jeg kommer også til å trekke på litt mer
generell historie sånn at dere har litt mer bakgrunn til å putte disse forfatterene inn i.
Så hvorfor skal vi studere faghistorie da? Det viktigste med det tenker jeg at teori i antropologi,
og historie i antropologi, er på mange måter ulik fra en del andre vitenskaper. Det er ikke
integrerte systemer som man tester opp og så forkaster, slik at tidligere teorier er verdiløse. Det er mer perspektiver og
måter å forstå verden på. Og det betyr at det er viktig å vite om tidligere forsøk på å forstå samfunn
og på å forstå verden rundt oss, når man som antropolog i dag møter nye utfordringer. Det er ofte, som
dere vil se, at man får nye teoretiske perspektiver i antropologien; ikke fordi man har testet de har
funnet at de tidligere er gale, men fordi de ikke lenger er tilfredsstillende. Det er så mange ting
man ønsker å forklare som man ikke får til å forklare med de rådene teoriene. Og det er noe av det mest
grunnleggende med hvordan funker man tenker teori i antropologi: at forskjellige tilnærminger får fram
forskjellige verdier eller forskjellige deler av virkeligheten. Og derfor er det også viktig å kunne gå
tilbake og vite hva som har vært gjort før.
Tenk mer på antropologi (og teoriutvikling) som en lang samtale hvor man
plukker opp en tråler som har blitt hengende fra tidligere samtaler og føres sammen på nye måter. Et råd
til dere når du skal lese mer teori senere: forsøk å plassere disse teoriene faghistorisk. Det er mye
lettere å forstå Malinowski, som skal forsøke å si litt om i dag (og Boas), hvis dere vet hvilken type
teoretisk virkelighet de argumenterte mot, og på samme måte som det er helt umulig å forstå Barth og Barth
sitt prosjekt og program, uten å forstå den funksjonalismen som han reagerte mot
Det er mange forskjellige mulige opphav til antropologi. Det går an å trekke det tilbake, som Sørum gjør i sin artikkel
til klassisk filosofi. Det går også an å argumentere for at det oppsto under opplysningstiden,
Victoria-tiden, eller første verdenskrig som er grunnleggende for antropologi. Men alle er enige i at
antropologi som fag ble til i det såkalte "vesten". Vi har sett at faget sånn som det eksisterer i dag, selv om
det har røtter også utenfor europa, ble formet som fag i Tyskland, USA, Storbritannia og Frankrike. Selv om antropologiske
tilnærminger og problemstillinger er mye eldre enn det. Det er særlig ved den europeiske ekspansjonen
fra det 16. århundre at europeere da begynner å teoretisere om
forskjellen mellom seg selv og disse andre menneskene og skikkene de møter. Den tenkningen
skjer fra det utgangspunktet at man tenker at europeisk kultur er et endepunkt, det
høyeste tenkelige utviklingspunktet, og så sammenligner man da andre skikker, andre folk, andre
kulturer ut ifra det. Dette har jo nå selvsagt blitt svært kritisert, denne etnosentrismen som ligger bak. Man ble opptatt
av variasjon og den ble både brukt til kritikk og opphøyelse av eget samfunn. Noen, som Rousseau
for eksempel, brukte reisebeskrivelser og tegninger fra andre samfunn til å kritisere europeisk
samtidighet, mens andre brukte det mer som et bevis på hvor langt europeisk kultur var kommet i forhold til
andre. Det er først med etableringen av europeiske kolonier at faget antropologi også blir
institusjonalisert. For det er da det oppstår behov for stater/kolonimyndigheter til systematisk viten om
disse menneskene som man da har underlagt seg i kolonier. Et viktig tidlig inspirasjon i
framveksten av antropologien var naturvitenskap. Det vil si at veldig mange av de tidligere antropologene
hadde trening fra naturvitenskap og så begynte å interessere seg for mennesker og samfunn. En tenker
som var ekstremt viktig var Darwin. Han revolusjonerte ikke bare biologisk vitenskap
men også mye tenkning om hvordan samfunnet utvikler seg. Han viste da at istedenfor et gitt skaperverk
uforandret til all tid, så viste han mekanismene som kunne føre til at man fikk endringer i arter
og hvordan nye arter kunne oppstå ved at man tilpasset seg andre miljøer. Det var en teori både om hvordan
miljø og organismer spilte sammen til å forme nye arter og nye former, men også en teori om
tilpasning av fremskritt. Etter hvert som arter tilpasset seg gjennom mutasjoner fra generasjon til
generasjon, så ble de også mer tilpasset det miljøet de levde i. Det ble også da overført av de tidligere
antropologene på
tenkning rundt mennesker og menneskelig samfunn. At menneskesamfunnet hadde endret seg
og gått gjennom ulike stadier, og tilpasset seg de omgivelsene de levde i. Et sånt syn overført fra Darwin da til det som ble
kalt evolusjonisme, førte til at man da tenkte at når man så samfunn som var
annerledes enn europeiske, så var dette et vindu på hvordan oss europeiske samfunn hadde da sett ut
før. Det var et blikk tilbake i tiden. Så denne formen for tenkning ble da kalt evolusjonisme og var
det første systematiske forsøket på å teoretisere om forholdet mellom moderne
samfunn, det europeiske samfunnet sånn som de ble oppfattet da, og såkalte tradisjonelle samfunn
Det er veldig mange forskjellige former for evolusjonisme, men de hadde det til felles at de tenkte seg alle
samfunn beveger seg gjennom forskjellige stadier, og at dette forklarer hvorfor man hadde forskjell
mellom kulturer. De befant seg nemlig på forskjellige stadier. Det bidrar videre til at man tenkte
at det gikk an å sammenligne kulturer og videre; At man måtte se kulturer som en slags form for helheter,
holisme. At på et bestemt stadium så hang de forskjellige elementene; kultur
politikk, religion sammen i en slags helhet. Et annet viktig og ofte oversett element fra
evolusjonisme er ideen om prinsippet om menneskers psykiske enhet. Hvis man
da forklarer forskjellen mellom kulturer med at kulturer er på forskjellige stadier,
så er det ikke der lenger noe grunnleggende forskjellighet innebygget i mennesket som forklarer at man
finner disse kulturelle forskjellene. Mennesket er mer eller mindre det samme; såkalte primitive
mennesker er grunnleggende de samme som de moderne menneskene, sånn som man da så det. Forskjellene
forklares ut på at de er fra forskjellige stadier. Et eksempel på en sånn en evolusjonistisk tenkning er
Morgan som levde fra 1818 til 1881. Han vokse opp i New York, men det ble mest kjent for, i tillegg
til at han kjempet for indianernes rettigheter, blant de første som utarbeidet en teori om slektskap som
ble veldig kjent i antropologien, som et veldig viktig element i antropoligien senere. Han skilte mellom det han kalte
klassifikatorisk og deskriptivt slektskap som dere sikkert kommer borti senere også,
hvor klassifikatorisk er der man utvider slektskapsystemer til å omfatte også det som ikke
er hvordan vi i Europa skiller mellom forskjellige slektninger. For eksempel så er det mange samfunn som da klassifiserer
mor og mors søstre som mødre og far og fars brødre som fedre. Disse er klassifikatoriske slektskap, som man da
kalte det, mot deskriptive, som er slik som man tenker på det i Europa. At man skiller klart mellom direkte
blodlinje og inngiftet slekt. Man brukte disse her til å lage en sånn stadige tenkning som vanlig på
denne tiden, hvor man mente at alle samfunn gikk gjennom 7 forskjellige stadier; lower, middle and upper savagery
lower, middle and upper barbarism, og civilization. Og det som definerer disse
stadiene for han er: oppfinnelser. Det er det som dytter disse stadiene videre, at man går fra et stadie til et annet. Og
i likhet med veldig mange andre, så tenkte man også så da at stadiene blir mer og mer komplekse. Så man kunne
bevise at en institusjon var mer primitiv hvis den var enklere enn en mer kompleks intistusjon
For eksempel at man eide eiendom i fellesskap i en gruppe sees på som en mindre kompleks enhet enn en privat eiendom.
Og så plasserte man da disse kulturelle formene ut på stadier og forklarte overgangen mellom de på den
måten. En annen tenker som det er viktig at vi har med oss videre til å snakke om Boas og Malinowski,
er Marx, som dere sikkert har vært borte i i mange forskjellige varianter, men her er han
viktig fordi han
er en av mange tenkere, sånn som Durkheim som vi skal se på senere (også Weber), som forsøker å forstå hva det
er som skjer i Europa rundt år 1850. Disse voldsomme omveltningene, som det kommunistiske manifestet
beskriver som "all that is solid melts into air", er en overgang til industrisamfunnet fra
bondensamfunn. Det førte til mye teoretisering i Europa på hva som skiller Europa, hvor dette her skjer, fra andre land.
Så han studerte, som dere vet, arbeidernes vanskelige situasjon i denne overgangen, og var opptatt av å ikke bare forstå
dette men også hvor man kunne endre på det. Han var ikke den eneste som sa at de som
er fattige er fattige fordi de ikke har tilgang til produksjonsmidler, mens rike er de som kontrollerer
produksjonsmidler, men han skilte seg mer ut i måten han var opptatt av hvordan dette her hadde
oppstått på
Marx var også opptatt av primitive samfunn, særlig på slutten av livet sitt. Under arbeidet med
"Grundrisse" blir han mer og mer opptatt av stammesamfunn og hvordan denne utviklingen hadde skjedd.
Fra det klassiske samfunnet og den kalde orientalske samfunn til det moderne samfunn. Rett før han døde leste
han Morgan og ble veldig opptatt av arbeidet hans, og stadiene hans. Og den boken som blir utgitt rett etter han
døde, skrevet av Engels: "The Origin of the Family, Private Property and the State", er i veldig sterk grad bygget på Morgan
Den beskriver hvordan man går fra et primitivt, slags kommunistisk samfunn, til et klassesamfunn, og ender
opp i et kommunistisk samfunn igjen gjennom hvordan familieformer og staten, og ideer om privat
eiendom virker mot hverandre
Og det er, som jeg sa om Morgan, ikke overraskende at Marx ble tiltrukket av han fordi disse stadiene som
Morgan hadde beskrevet, selv om Marx ikke brukte de direkte, så var det teknikk og oppfinnelser som
fikk et samfunn fra et stadie til et annet, ganske likt Marxs produksjonsmåter. Samtidig som Morgan
også mente at et stadie, når det erstattet et annet, ødela det tidligere stadiet, som Marx mente
kom til å skje med det kommunistiske samfunnet til slutt. En tredje tenker vi skal ha med oss er Bastian. Dette
er et lite sidespor. Det er hva som skjer i Tyskland og i tysk tenkning fra 1800-tallet og framover
De er skeptiske til disse skjemaene som Morgan og andre holder på med, som klassifiserer alle samfunn under
ett, og
er mer opptatt av hvordan enkeltsamfunn har fått sin egen kompleksitet. Det gjør de, ikke ved å lage
et grunnleggende skille mellom samfunn, de var også opptatt av
prinsippet om psykisk enhet akkurat som evolusjonistene var. Man tenkte at alle mennesker hadde
grunnleggende tankemønstre, det man kalte "elementærtanker". Og at dette forklarer likheten, hvorfor vi finner
ganske like elementer i forskjellige typer kulturer. Ikke diffusjon, som vi skal komme tilbake til snart;
at man låner elementer fra en kultur til en annen som forklarer likhetene. Det er at det er noe
grunnleggende likt i alle mennesker. Men (og det er veldig viktig men) også som du skal se når vi snakker om Boas
Disse grunnleggende elementærtankene blir formet av folks natur og historie, og lager de han kaller kulturkompleks
Og hvis man går tilbake til tidligere tiders tenkere
så er det det Herder kalte "folkets ånd". Så samfunn er, selv om mennesker er
grunnleggende like, så blir de (samfunnene) grunnleggende forskjellige fordi de er resultatet av ulike
kulturkortkomplekser. Selv om dette har noe med evolusjon i seg gjøre, så legger det til grunn for en senere
tysk antropologi som er mye mer opptatt av kulturhistorie og ser på hvordan et samfunn har uttrykt
seg, eller utvikler seg på sine egne premisser. Den siste biten jeg vil innom før vi begynner å gå løs på det
vi skal snakke om det her er diffusjonisme. Vi har også et alternativ til evolusjon. Inspirert
av språkstudier mer enn noe annet, hvor man ser at et felles opphav og endring kan skje gjennom kontakt mellom
ulike grupper. De forklarte
ikke likheter mellom kulturer som at man var på samme stadiet, men var opptatt av
at kulturer sannsynligvis hadde oppstått i noen sentere, sånn som for eksempel i det gamle Egypt
og kulturelle uttrykk hadde blitt spredd videre til andre samfunn. Så det man var opptatt av
var å spore denne kontakten for å forklare kulturelle uttrykk. Thor Heyerdahl i Norge er et ganske moderne
uttrykk for denne type tankegang med kon-tiki ekspedisjonen, for eksempel. Rivers, som vi skal komme tilbake til
ble kalt diffusjonist med likhet til viss grad som
er like mye er forløper til funksjonalisme som jeg skal komme tilbake til. De ble ganske raskt kritisert utenfor sine egne kretser fordi selv om
det var mulig
å vise at man kunne låne, at det hadde foregått kulturlån, altså overføring av kulturelle trekk, både
materielle gjenstander og skikker mellom folk, var det også mange eksempler på at dette ikke
hadde skjedd. At kulturer som lever tett på hverandre hadde beholdt egenart, og ikke nødvendigvis lånt
av hverandre. Men noe diffusjonismen tilførte, som evolusjonistene kanskje til en viss grad manglet, var en
idé om at man måtte ha solid empiri for å teoretisere. De var interessert i å dokumentere
den kulturspredningen. Dette tar oss direkte inn til moderne antropologi, akademisk antropologi. Tylor
var den første professor i antropologi i Oxford
Han ble ansatt der i 1896 og skrev Primitive Culture (1871). Han startet som det man
ville kalt en evolusjonist, og bidro ganske komplekst til evolusjonisme, i og med at en av hans
hovedideer var at man kunne studere elementer i en kultur som ikke passer inn i den kulturen og
det vil jo da sannsynligvis, tenkte han, være ledninger fra tidligere stadier. Og den måten kunne
man resonnere seg tilbake til hvordan disse endringene hadde skjedd. Men under Tylor så ble også
evolusjonismen mer empirisk. Man hadde behov for mer data å tenke med, og det å bare gjøre sånn som
Frazer hadde gjort, å lene seg tilbake og spekulere og å se på reiseberetninger, blir mindre
og mindre tilfredsstillende
så Tyler var også med på å utarbeide manualer hvertfall, hvordan man skulle innsamle data
for europeere som var ute i koloniene. Han forsvarte sterkt Bastians idé om psykisk enhet, at
alle mennesker var grunnleggende like og at det ikke var det som forklarte kulturelle forskjeller, og han
var med på å gjøre slektskap til en de viktigste vitenskapelige basisene for fremveksten av faget.
De manualene han lagde, som folk skulle ut å finne data med, var i svært stor grad opptatt av å
klassifisere og systematisere forskjellige slektskapsformer. Han hadde også en kulturdefinisjon som
ikke er ulik den som mange ville ha brukt i dag. Kultur, sier han, eller sivilisasjoner i bred
etnografisk forstand, er den komplekse helheten som omfatter kunnskap, tro
kunst, moral og jusskikker, og de øvrige evner og vaner som et menneske tilegner seg som medlem av et samfunn.
Så dette viser jo da Bastians innvirkning på Tylor, på en måte mer tysk enn britisk definisjon
hvor det britiske var mer opptatt av struktur, slektskap, sosial organisasjon, mer enn ideer og skikker
Fortsatt så er det stadier som forklarer forskjellene, også for Tylor
Etterhvert som faget ble institusjonalisert, da i Cambridge og andre steder, så man behovet for mer empiri,
og det var litt av bakgrunnen for utarbeidelse av disse "notes and queries", som Stocking
også beskriver. Cambridge
ekspedisjonen, som ble sendt til Torres Strait, var et forsøk på å skape mer førstehåndsdata fra folk
som var i trent i antropologisk metode. Den Torres Strait-ekspedisjonen, med Haddon og Rivers, var en
tverrfaglig ekspedisjon, hvor innsamlingen av det vi nå ville kalt "etnografi", var i utgangspunktet en
mindre del. Men den er viktig som en bakgrunn for det som skjer senere med både Malinowskis
etablering av faget som et empirisk fag basert på feltarbeid. Jeg har mye utdannelsen min fra Cambridge og
der ble det hele tiden trukket fram at det første etnografiske feltarbeidet ble utført av Cambridge lenge før
Malinowski reiste på feltarbeid. Det kan diskuteres,
som Stocking beskriver. Selv om vi snakket om at man skulle gjøre intensive studier av små
avgrensede områder, så var forskerene der i en begrenset periode og veldig mye av dataen de samlet inn, var
samlet inn gjennom andrehåndskilder; intervju med andre europeere som bodde i området. Dette
tar oss til Boas, som regnes som grunnleggeren av amerikansk antropologi. Han var tysk og flyttet til USA i
1880-årene, og som Stocking også beskriver, så var det altså forbindelseslinjer mellom han og Tylor, og den
første gruppen med britisk antropologer. Men han skulle komme til å utvikle en teori og en retning som fikk
stor innflytelse i USA, og som skilte seg fra britisk antropologi
Han var i utgangspunktet svært skeptisk til både evolusjonisme og diffusjonisme. Han mente også, og det
hadde helt rett i, at mye av den britiske antropologien på denne tiden spekulerte på alt for lite data.
Først må man skaffe ordentlige empiriske data, så kan man begynne å teoretisere. Han var ikke opptatt av å
plassere kulturer på evolusjonistiske skalaer eller linjer, tvert imot måtte kulturer defineres ut fra
sin egenart og dokumenteres som egne enheter. Konteksten hans var så forskjellig fra den britiske
Amerikansk antropologi vokste fram på studiet av de mange indianske samfunnene som var i ferd
med å forsvinne på denne tiden
Retningen hans ble senere kalt historisk partikularisme og den kjennetegnes ved
mange ting som vi fortsatt mener er viktig antropologi. Man var opptatt av at man måtte fri seg fra sin
egen kultur sine antagelser, fordi alle kulturer er basert på sine egne syn, sine egne virkelighetsforståelser. Sånn sett så
vi vil også se at han trekker på Bastian sin artikkel som en inspirasjon i artikkelen sin
Han har en interessant kritikk av evolusjonistene som sier at man kan plassere forskjellige
kulturer på en skala etter hvor komplekse de er, og viser at når man for eksempel sier at gruppeekteskap,
eller klassifikatorisk ekteskap er primitive, mens ekteskap mellom 1 og 1 (monogami) er mindre
primitivt enn for eksempel flerkoneri, polyandry i midten
så er ikke det noen former for kompleksitet egentlig. Det er bare teoretikeren som plasserer det som
er mest kjent for oss på den mest komplekse siden og det som mest ulikt på den andre siden, og ligger
mellomstadiene i nærheten. Vi trenger mer data for å studere samfunn, ikke bare komme med sånne antagelser, hevder Boas
Og som sagt da, kulturer må forstås på egne premisser, ikke fra hvilke stadier de er på. Og den kulturrelativismen er
fortsatt helt sentral i faget. Som Bastian, mente han at kultur var et resultat av en historisk utvikling og
derfor spesifikk for hver kultur. Måten å finne ut av hvordan kultur fungerer på er gjennom å
studere dens unike historie. Det er det som gjør at den retningen kalles historisk
partikularisme. Han har noen interessante eksempler
i artiklene som dere har på pensum hvor han sier atde samme kulturelle formene ikke nødvendigvis
betyr at det vært kontakt mellom samfunnene. Det var det som var kjernen i diffusjonismen, for eksempel, at
hvis man fant to like masker, eller to like skikker, så viser det at det hadde vært kontakt. Han argumenterer for og viser at
de samme formene, de samme institusjonene, kan ha forskjellig opphav. Han trekker frem masker som et eksempel.
To like masker i forskjellige kulturer, kan ha helt forskjellig opphav. Det kan være at de skremmer
bort onde ånder, at de representerer disse onde åndene. Eller at de brukes i mer teatralske
forestillinger. Samme med geometriske former, som han også viser kan ha forskjellig opphav. Så det finnes ingen generelle former for forandring, sier han.
En klan kan ha oppstått gjennom en splittelse samfunn og gjennom
et behov for å differensiere i et annet, og det eneste måten å finne ut hvordan disse kulturformene har oppstått
på, er gjennom å studere den konkrete historien til hvert enkelt samfunn. Før vi forsøker oss på sammenligninger
av masker eller andre ting, eller ekteskapskikker eller hva som helst, så må vi vise at disse fenomenene
kan sammenlignes; det er nummer 1. Og for å få til det, så må man studere den historiske
bakgrunnen til at disse har oppstått. Samme fenomener betyr ikke at de har samme effekt, og forskjellen kan derfor
ikke forklares med universelle lover. Du må begynne med å studere skikker i sin lokale
kontekst; Hvordan de har oppstått, hvordan de fungerer, og så kan man eventuelt, når man vet og har forstått den institusjonen, kan
man se på hvordan de har spredd seg videre til andre samfunn. Så heller enn de universelle kategoriene
evolusjonistene
som plasserte folk på forskjellige komplekse stadier, så må man se på historien til
utviklingen av hver enkelt idé. Og derfor også ble opptatt av prosesser og historie, heller enn å sammenligne fenomen
Når vi oppsummerer så har man da
forskjellige versjoner av måter å forstå kulturell variasjon på, som alle vektlegger historie på
en eller annen måte. Diffusjon muligens med et unntak, selv om det også er kontakt i historie. Det har
verdt en bevegelse bort fra store skjematiske oppdelinger av menneskesamfunn inn i forskjellige stadier
så man får en krise i britisk antropologi fordi man ser at denne tenkningen i mindre grad
holder, og at man skjønner at man mangler det empiriske
grunnlaget for å si noe om det. Og så i en reaksjon på det, så kommer da Boas og amerikansk antropologi,
som forsøker å studere historien til hvert enkelt samfunn; hvordan vi institusjoner har oppstått
innenfor den konteksten man studerer. I neste båt, skal vi se på hva som nå skjer i England og det er
nemlig en bevegelse bort fra historie og over på funksjon inspirert av Durkheim og Malinowski