Hei og velkommen! Da er det min tur til å ta over forelesningene i SOSANT1090 denne uka og de to neste
ukene. Jeg har tre videoer til dere i dag, to korte og en som antakeligvis blir littegrann lengre. Jeg skal snakke om Fredrik Barth,
Max Gluckman og Manchester-skolen, og Edmund Leach i dag. Jeg vil starte med å situere disse her litt sånn i relasjon til det dere har snakket
om tidligere, og spesielt da i relasjon til strukturfunksjonalismen. Så vi skal se på hvordan disse her tar et oppgjør
med strukturfunksjonalismen, hvordan de kan sees på som en respons til mange av disse grunnleggende
antagelsene i strukturfunksjonalismen og hvordan vi prøver å viderutvikle antropologien i nye retninger fra strukturfunksjonalismen. Så i dag kommer vi inn på litt mer
grunnleggende spørsmål, for eksempel spørsmål som
Hva er en aktør? Hva vil det si at noen tar valg? Hva er relasjonen mellom aktør og struktur, altså i hvilken grad? Er det
slik at aktører påvirker strukturer i samfunnet, og i hvilken grad er vi bare styrt av strukturen i samfunnet? Og så spørsmål som: hvordan endrer samfunnet seg, hva er det som gjør at endring skjer? Men først:
I de tre første ukene har dere lest og snakket om tre forskjellige retninger i antropologien, som likevel har ganske
mye til felles. Så jeg skal starte med dette spørsmålet her: Hva har funksjonalisme, strukturfunksjonalisme og strukturalisme
til felles? Her er det da lov å stoppe opp og sette på pause og tenke litt etter og kanskje skrive ned et par ting. Så det kan dere gjøre
her, hvis dere vil, før jeg kommer med forslag til svar.
Så her er noen mulige svar: Disse tre: funksjonalisme, strukturfunksjonalisme, strukturalisme, tar alle for seg det som vi kan se på som avgrensede systemer. Dette er altså systemer som er helhetlige og som fungerer som integrerte helheter, så
alt du trenger å vite om systemet finnes i systemet, du trenger ikke å se på noe annet utenfor, f.eks migrasjon. De er også synkrone
tilnærminger og der har dere denne kontrasten mellom synkront og diakront. Diakront er noe skjer over tid mens
synkront er på ett punkt i tiden. Dette er alle tilnærminger som var opptatt av hvordan noe er på ett punkt i tiden. Det er ofte slik
at man tenker på systemer som definerer adferd eller tenkning, så
man handler slik man gjør på grunn av de sammenhengene som ligger i en sånn grunnleggende underliggende struktur i samfunnet, ville
kanskje Radcliffe-Brown sagt, ikke sant. Man tenker på samfunnet som et helhetlig system som opprettholder seg selv og
enkeltmenneskers handling er en funksjonell del av samfunnets opprettholdelse, og grunnen til at
folk handler som de gjør, er fordi det opprettholder systemet. Det er systemet som definerer hvorfor du handler som du gjør. Det er noe lignende også i strukturalismen i den forstand at, Levi-Strauss ville kanskje sagt at
det reflekterer en grunnleggende, underliggende mental struktur. Så din tenkning er
relatert til en grunnleggende universell mental struktur. Og så er det ofte sånn at struktur henger sammen men
også ofte opprettholder seg selv,
og det gjelder spesielt for strukturfunksjonalismen. Og til slutt, de er statiske, eventuelt sykliske. Så det er noen tilfeller hvor det er prosesser, men det er ofte prosesser for opprettholdelse. En annen ting som
er litt viktig å ha i bakhodet, er at vi nå bryter med kronologien litt i denne uka og forrige uke, for strukturalismen kommer
senere enn disse tre vi snakker om i dag. Grunnen til at vi gjør det er at vi vil sette opp en sånn
kontrast, en tematisk kontrast mellom disse tre første store retningene, strukturalisme, funksjonalisme og strukturfunksjonalisme, som vi kanskje alle kan tenke på som
systemperspektiver.
Så vi vil sette opp en kontrast mellom disse systemperspektivene på den ene siden, og alternativer til det på den andre siden,
som er mer aktør/prosess og endrings-orienterte perspektiver. Men sånn faghistorisk, så er det også slik
at Gluckman, Leach og Barth er blant de som tok et oppgjør med strukturfunksjonalismen og de var en reaksjon mot strukturfunksjonalismen.
Så Gluckman, Leach og Barth, de utfordrer flere av disse grunnleggende antagelsene som finnes i strukturfunksjonalismen og som strukturfunksjonalismen har til
felles med andre systemteoretiske perspektiver. Det er også viktig å være bevisst på at alle de tre, som vi skal
snakke om i dag, kommer fra strukturfunksjonalismen, med bakgrunn fra britisk strukturfunksjonalisme. Og de har kritikker og
forsøk på å videreutvikle strukturfunksjonalismen som til en viss grad kom fra innenfra strukturfunksjonalismen. Så vi følger nå i hovedsak da britisk sosialantropologi, og
på dette tidspunktet så var det strukturfunksjonalisme som var den dominerende paradigmen i britisk antropologi. Og alle disse tre vi
har da i dag er aktivt i dialog med dette gjeldene paradigmet i tiden. Så dere kan også da legge merke til at de har en god del likheter, for eksempel med Evans-Pritchard.
De er opptatt av sosial organisering og de er opptatt av sånne sosiologiske spørsmål, ikke så mye spørsmål om
kultur og mening, som vi skal snakke mer om neste uke med f.eks. Geertz. Vi ser også i boka til Barth at han også går gjennom mange av disse samme samfunnselementene som det
Evans-Pritchard gjør i The Nuer.
Så begge to starter med økologi og økologisk tilpasning, og deretter går de videre til de sosiale organiseringene.
I Evans-Pritchard sitt tilfelle så er det politiske grupper, slektskapsgrupper og age-set-grupper. I Barth sitt tilfelle så er det han kaller disse rammeverkene da, det er
nabolagsgrupperinger, det er avstammingsgrupperinger, og det er politiske allianser. Det som er viktig her er at de går gjennom de samme stegene
for å skrive en etnografi, og dette er jo ikke tilfeldig, ikke sant? Disse tre vi snakker om i dag kommer alle fra britisk strukturfunksjonalisme. Jeg skal si litt kort om hver og en av dem nå.
Vi kan starte med Gluckman, og han studerte ved Oxford, hvor Evans-Pritchard var professor, og det var altså Evans-Pritchard og Radcliffe-Brown som hadde stor
innflytelse på Gluckman.
Etterhvert var han med på å starte det antropologiske instituttet ved Universitetet i Manchester og den typen britisk antropologi som
han drev med og underviste ble da kjent som Manchester-skolen. Så vi har med Gluckman denne uka som en representant for
Manchester-skolen og han var også assosiert med "the Rhodes-Livingston Institute", som var en forskningsstasjon i
det som da var Rhodesia, i dagens Zambia. Og mange britiske antropologer var innom der og hadde the Rhodes-Livingston Institute som base for deres feltstudie, spesielt mange av de som var
assosiert med Manchester-skolen. Og der kom de i kontakt med mye av det som dreide seg om møtet
mellom det tradisjonelle og moderniteten, blant annet i form av urbanisering og industrialisering, og
hvordan disse prosessene
spilte seg ut i møte med tradisjonelle afrikanske samfunn, og dette er noe som veldig tydelig preger Manchester-
skolens tilnærming. Edmund Leach, for å gå videre til han, var student av Malinowski og Raymond Firth. Firth var en annen viktig tidlig britisk antropolog som var spesielt
viktig for utviklingen av økonomisk antropologi. Leach var også assosiert med Manchester-skolen, men han er ikke en som vi tenker på
som de stereotypiske kjernemedlemmene. Leach er også kjent for å ha tatt vitenskapsantropologi mer i retning av strukturalismen, og sprer til Levi-Strauss etterhvert.
Men dette er mindre tydelig i den teksten dere leser denne uka. En annen liten funfact er at Leach er kjent for å ha mista alle feltnotatene sine. Han starta
feltarbeid i Burma rett før krigen
og under krigen så ble disse feltnotatene mistet på dramatisk vis. Den boka dere leser introduksjonen til er basert på dette feltarbeidet han gjorde i
Burma, men er da skrevet uten feltnotatene hans. Og til slutt, veldig kort om Fredrik Barth; Han var da student av Edmund Leach igjen, så
Barth har dere sikkert hørt om tidligere, og kommer dere til å høre mer om hvis dere tar flere fag her i Oslo, og er norsk da som dere vet, og har vært
veldig sentral i å bygge opp det antropologiske fagmiljøet i Norge, og han grunnla det sosialantropologiske instituttet i Bergen og jobbet også her i Oslo en lang stund. Men for
våre formål i dag så er det da veldig meningsfullt å plassere han i denne
britiske sosialantropologiske tradisjonen.
Så de er altså i dialog med strukturfunksjonalismen men de går også i nye retninger, og i det jeg forestiller meg litt på
denne måten her, som dere ser på denne sliden. Jeg har satt opp på høyre side elementer som de prøver å gå litt
vekk fra, så istedet for reproduksjon og noe synkront, så går det i retning prosess og endring. Og istedenfor
struktur og system, så går de i retning av fokus på aktør og på individer, individer som handler. Og praksis,
som jeg har plassert i midten der, kan forstås på det som binder disse to nye elementene sammen, prosess og endring, og aktør-fokus, sammen. Så praksis kan vi på den ene siden se
på som om det er det individer/aktører gjør,
men praksis er da det som driver endring i samfunnet. Før vi går litt inn i tekstene, så vil jeg si litt om noen
sånne store innflytelseslinjer som vi følger i faget, og i de første ukene har Durkheim vært veldig viktig. Han har hatt
stor innflytelse på Malinowski og funksjonalisme, og også på strukturfunksjonalistene. Fra Durkheim får man da ideer blant annet om samhold,
solidaritet, er et nøkkelbegrep fra Durkheim. Og det er tanken om at det er samhold og integrasjon i sosiale grupper som er
det primære. Han har også hatt innflytelse på strukturalismen, blant annet med tanken om at vi har en sånn
grunnleggende tendens til å tenke i motsetninger, dikotomier, og Durkheim er kjent for dette med
skillet mellom "the sacred and the profane", at det er et eksempel på at vi har en grunnleggende tendens til å dikotomisere, og det er noe man ser
igjen i Levi-Strauss. Men med disse tre i dag, Gluckman, Barth og Leach, så kom vi i inn på andre sånne store innflytelseslinjer og
her er det da i tillegg innflytelse fra Marx og Weber. Jeg skal si litt veldig kjapt om hva som ligger i disse innflytelseslinjene og noen viktige
elementer som videreføres hos disse tre vi snakker om i dag. Fra Marx kan vi trekke en innflytelseslinje til Manchester-skolen og Max Gluckman.
Og noen viktige ting i det tilfellet, er at det er for eksempel et fokus på konflikt, og klassekonflikt var
helt grunnleggende for Marx. Han tenkte seg at klassekonflikt er noe helt grunnleggende ved et samfunn og
dette står i veldig sterk motsetning
til Durkheim som tok intern solidaritet og samhold som det grunnleggende. For Marx var økonomi basisen i
samfunnet, så det er økonomiske reaksjoner som er det helt grunnleggende med samfunnet og andre ting, som for eksempel
det vi tenker på som kultur, følger på en måte fra den økonomiske basen. Marx var også opptatt av endring og spesielt da
hvordan et samfunn endrer seg sånn strukturelt, fra føydalisme til kaptialisme til kommunisme, og endring og økonomi og konflikt,
er alle sånne elementer som vi finner igjen i Manchester-skolen og deres fokus. Det følger også en
linje fra Weber og det er da spesielt fram mot Barth og Barth sitt aktør-fokus at den innflytelseslinjen går. Og et par ting som er viktig der, er at Weber er opptatt av individer og
og han har denne tanken om
metodologisk individualisme, som er på måte det at studier bør ta utgangspunkt i individers handling og ikke i grupper og deres sammenhengende funksjon.
Weber utviklet sånne handlingstyper, så han hadde mange forskjellige ideal-typer for typer handling, blant annet formålshandlinger, verdirasjonelle handlinger, affekthandlinger osv.
Poenget er at dette viser oss et perspektiv som er opptatt av hvordan aktører
handler, altså at dét er noe å studere i seg selv. Forskjellige former for handling, handling er en
sentral ting som man er opptatt av her, og det er noe da Barth har trukket innflytelse fra (ifra Weber). Ok, det var litt
bakgrunn og litt kort om innflytelseslinjer. I de to neste videoene så ser jeg
litt nærmere på argumentene i de tekstene dere har lest, men før det så vil jeg bare kort introdusere et spørsmål
til dere. Og kanskje dere tilogmed vil ta en liten pause her før dere går videre, til å tenke gjennom dette spørsmålet, som er følgende: Hva skal til for at noe/noen er en aktør?
Dette er ikke et spørsmål som har riktige eller gale svar, det er meningen at det skal være et sånn "nudge" for dere til å tenke
etter hva er deres intuitive usagte antagelser om dette? Så det kan dere tenke på. Ta et par minutter kanskje,
før dere går videre til neste video, eller trenger pause hvis dere vil det. Det er opp til dere selvfølgelig. Tenk over hva som skal til for at noe/noen er en aktør og så plukker vi
opp dette her senere.