Da går vi videre til del 2 av dagens tema. Da skal vi begynne med å se på utvikling. Vi skal se
hvordan hjernen utvikler seg normalt spesielt under svangerskap og tidlig første leveår
Vi skal se på dette med kritiske og sensitive perioder, og vi skal se litt på forskjellen på normal og unormal utvikling
Vi skal også i denne delen se kort på det viktigste når det gjelder hukommelse
Samt kort om språk og hjernen. En annen ting som vi glemte i går å nevne, som kommer til å
bli viktig i dagens forelesning, det er dette med myelinisering. Myelinisering er
det er her, myelin sheats som det heter på engelsk og det er som fettmembran
isoleringer rundt aksoner til nevroner, og det er disse her disse cellene oligodendrocyter til som
danner disse myelin sheats, eller myelinmembraner på norsk. Det er med på å gjøre at
nevronene kan avfyre aksoner som kan gå raskere ned i aksonen. Vi kommer litt tilbake på
hvordan det dannes i løpet av hjerneutviklingen. Når vi snakker om utvikling i biologi så snakker vi om
det som skjer fra en celle er befruktet og begynner å dele seg å vokse opp
og bli til et voksent dyr og hvis vi snakker om spesifikt om utvikling av hjernen da er vi
interessert i å se åssen den prosessen skjer. Og da er det jo at egget begynner å dele seg fra en
celle, og blir til to, og så til fire osv, og på et visst tidspunkt hvis vi ser på den figuren til
venstre her ser vi at det som heter neural proliferation i lilla, det betyr nevronal proliferering
Altså spredning/dannelse. Det betyr at at disse cellene deler seg og vi får dannet nerveceller
Det skjer over en relativt kort periode mellom uke fire og uke tolv
Det skjer også til en viss grad senere og i tidlig leverår
Og til en viss grad også i voksen alder, men hovedsakelig så skjer det her, da hjernen vokser så på 4 uker
stadiet så har det blitt stort nok til å begynne å generere også nerveceller
Det begynner i 3-4 uke etter unnfangelse
Det er slutten på den øverste raden på den figuren til høyre så etter vi har fått dannet alle nervecellene vi trenger
etter tre måneder så er videre utvikling ikke så mye med at det genereres
nye nerveceller, det er mer det at disse nervecellene vokser i størrelse, de får større cellekropp, de får større aksoner
og større dendritter
Og det er det som hovedsakelig forklarer at hjernen blir større de neste månedene og de neste
årene. og denne prosessen er med tidlig dannelse av hjernen er genetisk bestemt
og det er dette som danner de forskjellige strukturen i hjernen som hippocampus, amygdala, hjernebarken osv.
og hele kroppen våres dannes på denne måten genetisk bestemt. Så her kan vi å tenke oss at hvis vi har
små genetiske variasjoner og mutasjoner som er normale, det vil føre til normale små endringar i
hele kroppen og i hjernen, men så kan vi ha mere dramatiske mutasjoner som kanskje fører til store
endringar i kroppen og i hjernen. Kanskje et gen som kontrollerer hvordan aksoner
skal vokse for eksempel da kan man få dramatiske konsekvenser av det, og man kanskje kan få en
slags utviklingshemming av det, så det er det noe som vi kan tenke på i forhold til
utvikling av hjernen. Det finnes gener som kan påvirke utvikling av hjernen som først
kommer til syne senere i livet etter dramatisk eksempel er for eksempel huntingtons
syndrom som som gjør at man mister kontroll over bevegelse, men det skjer ikke før i 40-årsalderen og er
veldig dramatisk, og man dør faktisk av den sykdommen i 40-50 års alderen. Hvis vi ser litt mer
på denne normal utviklingen på den figuren til venstre her så ser vi
at først så har vi det som heter nevrolering, det er at man setter i gang den veldig
tidlige prosessen og legger til rette for at nervecellene skal begynne å dannes, også er det denne
proliferasjonen, neste etter det så har vi neural migration og det er at nevronene beveger seg
rundt omkring til sine riktige steder i hjernen, og samtidig som dette så ser dere helt nederst står det
Apoptosis, og det betyr at nervecelle dør en kontrollert celledød og det er fordi at det dannes
mye flere celler denne som trengs så en del av denne plastisiteten vi skal se på videre nå med
utvikling, det er både det at det dannes flere nerveceller enn det som trengs og det dannes flere
synapser enn det som trengs, og de som ikke brukes de
Kvitter vi oss med under utvikling. Det er helt naturlig og en naturlig del av vår måte å å bygge opp vår
funksjonelle hjerne på. Så ser vi at det er noe som skjer som heter synaptogenese og det betyr dannelse
så synapser dannes mellom ca. 20 uker og opp til adolescence, som er ungdom
dette er et ganske stort tidsrom, synaptogenese, apoptose og myelination som er over
er over men det skjer til en viss grad i hele livet til mennesker da hvis ikke hadde vi ikke kunnet lært
noe nytt.
Det siste myelinering, det var det jeg nevnte tidligere som gjør at nerveceller blir mer
effektive, og dette skjer veldig mye av i ungdomstida og i barnetiden, og det forklarer hvorfor
vi blir flinkere og raskere til å bevege oss, og kanskje til tenke å tenke/prosessere informasjon.
vi kommer tilbake til mer om myelinering. Hvis vi ser på den figuren av total hjernevolum
Så ser vi at det er faktisk nådd 95% av full størrelse ved 6 år. Hjernevolumet er størst
ved 14 år hos menn og 11 1/2 år hos kvinner. Så ganske tidlig er hjernen utviklet i full
størrelse, men her har vi et eksempel på at vi kan ha ganske store forskjeller i hjernen og fortsatt
ha normal kognisjon og normal funksjon, så vi må ikke henge oss for mye opp i forskjeller i hjernen
Hvordan den ser ut og så videre. Her står det "friske barn med typisk utvikling" på samme alder kan ha 50%
forskjell i hjerne volum, så spesielt under utvikling kanskje så er det mye variasjon og det er
mange måter å løse et problem på og man kan ha en velfungerende hjerne som er kanskje litt mindre
men mer effektiv og større, det spekulering fra min side da, men det er ikke kjempeklare
forskjeller på størrelse på hjernen og kognitive evner. Litt variasjon er normalt å forvente.
En annen veldig interessant ting som skjer under hjernens utvikling og spesielt de første
leveår, det er hvordan dynamikken med
synapser er. Hvis vi ser på dette bildet nederst her, så ser vi at det ved fødsel er det
ikke så mye synapser. Ved 7-års alderen har vi voldsom skog av synapser i hjernen
Og det er blitt mindre synopser totalt sett ved 15-årsalderen. Det blir beskrevet som en omvendt u-form i
utvikling der man man har lite ved fødsel, og mye etterhvert, etterhvert som som dendritter og
aksoner utvikler seg i de første år, og så forsvinner mange av synapsene igjen.
helt tidlig i utviklingen etter fødsel, så har vi en mennesker en veldig stor evne til plastisitet
og lagring. Det henger med at
vi har såpass mange synapser tilgjengelige å bruke da. Som kan brukes til å lærere
nye funksjoner. Og vi ser at for eksempel ved 2-års alderen at språkfunksjoner dominerer i
venstre hjernehalvdel, og før det så er ikke synapsene blitt tynnet, eller pruning som det
heter på engelsk, såpass at dette er blitt spesialisert til ett område. Vi har også på grunn av at vi har så mye
synapser som enda ikke er tynnet tidlig i leveårene, så har vi veldig stor evne til plastisitet
Og da ser vi for eksempel at barn som har fjernet venstre hjernehalvdel, de kan få tilnærmet normal språk
evner og språkfunksjon
Der de bruker høyere hjernehalvdel til å utvikle istedenfor. Så veldig plastisk i begynnelsen
Siste punkt som er sagt, at nettverkene tilskjæres og man får en spesialisering av
funksjoner. Disse endringene i synapser kan vi kalle at hjernen er under ombygging
Det dannes altså nye kretser og nye sammenkoblinger og utifra hva vi opplever og ut ifra
hva vi lærer. Hjernen er jo ikke programmert til å vite om alt mulig rart i vårt samfunn og vårt
miljø, språk og hva slags verktøy vi bruker også videre, så dette ting vi må lære oss og er hjernen
under
voldsom ombygging etter vi blir født. Og her er en interessant graf der vi kan se tre
forskjellige områder i hjernebarken, og vi kan se hvor mye dendritter vi har der. Dette er målt
med forskjellige metoder, og hvis dere ser på disse tre røde kurvene, så ser dere at det som tidligst
blir ferdig utviklet, altså når synapsedannelsen og tynning av synapser er ferdig tidligst, det er for
sensorimotorisk cortex, altså veldig enkle sanseinntrykk, det settes tidlig på plass
mens frontal og temporallappen de er det neste til å bli mer eller mindre etablert. Dette har med
lyd forståelse og romforståelse og masse andre ting og men veldig fokus på de
så dette litt mer avanserte funksjoner, språk, lyd osv. Og romforståelse. Det ser vi at det er først
ved 10-årsalderen at det begynner å komme på plass. Også helt til slutt så har vi prefrontal Cortex eller
Pre forntallappen som vi snakket om i går, og den er jo veldig kjent for å være
kontrollsenteret til mennesker og til dyr, spesielt forstørret i mennesker fordi her er det eksekutive
funksjoner organiseres eller hjernen bruker prefrontal Cortex til å klare å ha på eksekutive
funksjoner, vi ser at dette er noe av det siste som skjer
Etter at tynning av synapser er ferdig, og det ser vi rundt 14-15 års alderen
Det henger sannsynligvis sammen med at det er i denne alderen at mennesker begynner å
Få skikkelig kontroll på sine egne impulser og klarer å planlegge og tenkte langt fremover. Dette er jo
ikke lett hvis men ser for eksempel en stimuli foran seg, en kake eller hvis man vil spille
dataspill en noe sånt, men så tar det tid og krever mye kontroll og planlegging for tenke at
"Nei, kanskje ikke det lurt" kanskje det lurt å gå og trene litt på treningsstudio eller lese til eksamen
eller noe annet, for da får jeg en nytte eller glede av det men det kommer
kanskje et halvt år eller ett år i forveien eller senere
Så dette er jo ganske komplisert planlegging og kontroller, man tenker på det nesten gjennom et helt
liv, så det er klart at det tar lang tid å få på plass sånn type avansert tenkning.
Vi ser i bunnen av denne figuren myelinering, og det var dette som gjør at nervene kan fyre/sende signaler
raskere, så et er masse myelinering i løpet av de første 15-20 årene men det går gradvis nedover
For da begynner vi å få dette på plass og dette hjelper oss til å kunne tenke
raskere og bevege oss raskere hvis vi får mer effektiv nevronal fyring. Så skal vi gå innom teorien
om interaktiv spesialisering som blir nevnt i Urnes-boken.
Jeg har ikke hørt om det begrepet andre steder, men det henger sammen med en
del ting jeg har hørt om at spesielt på fMRI, der man kan sjekke hvilke områder i
hjernen som aktiveres, at hvis man blir flinkere til en oppgave så er det ikke nødvendigvis mer
aktivering i et område, men det kan bli mindre aktivering, og tanken er da at jo flinkere man blir
til noe, jo mer effektive nettverk har man dannet i hjernen, og man trenger mindre energi og mindre
blodtilstrømning og aktivering av de områdene for å gjøre en oppgave effektivt, for eksempel matematikk
regning eller triksing med fotball osv. Teorien om interaktiv spesialisering
sier at tidlig for barn så har man en mer diffus aktivering under oppgaver, men etter hvert som
man vokser opp, så får man mer spesialiserte områder. Et eksempel på det er tidlig i
hjerneutviklingen så reagerer noen områder i hjernen på alle type visuelle objekter, men etterhvert
så vil dette spesialisere seg og etterhvert så får man områder som kun oppfatter ansikter.
Dette området med ansikter har har blitt forsket ganske mye på, og det er veldig spennende å forske på synes folk.
Så trening og repetisjon fører til mer effektive nettverk og mer spesialisering, og du trenger
mindre energi og mindre konsentrasjon for å utføre en oppgave. Dette henger sammen med læringsteori
hvis du trener mye på noe, og etter hvert så får du kanskje dannet
effektive nettverket hjernen til dette og man trenger ikke å bruke så mye energi på det
hvis man hvis man blir flink på noe. Vi kan sammenligne dette med eksekutive funksjoner
etter hvert hvis man trener på impulskontroll og arbeidsminne, og etterhvert som man
vokser opp og blir flinkere på disse tingene så blir dette lettere
man trenger ikke å jobbe så hardt for å gjøre disse tingene
Vi skal se på dette med sensitive og kritiske perioder som er et fenomen som ganske mange kjenner til i folk som jobber i
feltet med nevrovitenskap, psykologi og utdanningsvitenskap.
sensitive og kritiske perioder er
to forskjellige grader, og det er da perioder der eksponering for
erfaringer er kritisk for fullstendig utvikling. Hvis vi ser på disse grafene her så ser vi at i
begynnelsen etter fødsel så er det den første kritiske perioden, det er for sanseinntrykk, hvis ikke vi
får eksponering for sanseinntrykk tidlig, så får vi ikke en fullstendig utvikling av sanseapparatet
Så kommer bevegelse, motor/språk. Og så kommer og høyere type kognisjon, hvis ikke vi blir
eksponert for tenking og utfordringer etter omtrent
20 års-alderen så er dette kanskje veldig vanskelig å utvikle. Et eksempel på dette er at
eksponering for visuelle inntrykk/syn, hvis vi ikke får det mellom 3 og 8 måneder
så vil man få veldig problemer med å utvikle synet og kanskje du aldri kan utvikle syn selv om du åpner
igjen etter 8 måneder. Nevrovitenskapelig er en mulig mekanisme for dette at de nødvendige
nevronene og synapsene for å utvikle disse kognitive evnene, de fjernes, hvis man ikke får
organisert dette innen en viss tid når kroppen forventer at dette skal skje
En annen ting som kan være med på å lukke
denne kritiske perioden, det er at det kan dannes molekylære barrierer rundt målnevroner som
gjør at etter en viss periode så slipper ikke nye nevroner til og man får ikke dannet nye
synapser på de nevronene man trenger, og da er tiden gått ut når disse barrierene er kommet til
Disse barrierene har man observert, jeg ikke helt sikker på om de henger direkte sammen med
sensitive perioder, men man har mye grunn til å tro det. Med denne forskning, er at man prøver å slå på
Sensitive perioder for eksempel med å fjerne disse barrierene med å sprøyte inn enzymer som kan
Fjerne slike molekylære barrierer, eller andre molekyler som kan reaktivere synapsedannelse og
kanskje da man kan slå på sensitive perioder igjen
Slik at disse barna for eksempel kan lære seg å se igjen
Det får vi håpe, at man finner ut av noen måter å få gjort dette på
For å snakke litt mer om sensitive perioder, og fordi det er ganske interessant hvor mye potensiale vi har når vi blir født
Det er her beskrevet at vi går fra å være språklige verdensborgere til å være norsktalende
I verdens språk finnes det 600 konsonanter og 200 vokaler, og nyfødte kan høre forskjell på alle disse lydene. Men etter hvert i hvert enkelt språk så bruker vi bare 40 forskjellige lyder i gjennomsnitt
Etter den kritiske perioden er over i tidlig alder
så klarer vi ikke som voksne å skille mellom de
forskjellige språklyder som ikke er meningsbærende i vårt eget språk
Nå skal jeg presentere noen resultater på når denne overgangen skjer. Dette er forskning som er gjort for å
måle evnen til å diskriminere kontraster i andre språk, og her ser vi at man blir presentert for
forskjellige typer lyder som er veldig like i dette tilfellet så var det noe sånt som ka og ko
er nesten likt, og to forskjellige sånne lydpar, veldig like men likevel ulike og det
er representert i rødt og grønt her. Dette var lyder som var henta fra at indisk språk, fra hindi
Når engelsktalende spedbarn er født så
hører de forskjell på disse to lydene når de er 6-8 måneder gamle, men når de er
10 til 12 måneder gamle så hører ikke lenger forskjell på disse lydene mens indiske og salishe
Barn på 12 måneder, hører på 100% forskjell på disse lydene, så her ser vi at det
sannsynligvis disse synapsene som kunne vært med på å diskriminere dette, de forsvinner i
engelske barn og de får man ikke mulighet til å trene seg opp igjen i voksen
alder med mindre man kanskje prøver veldig hardt eller har en type spesiell plastisitet
I hjernen. Det er også gjort forskning på kritisk periode for andre språklæring og her ser vi at aksen
til høyre går fra når man prøvde å lære seg dette andrespråket og det går fra fødsel til
17 år og 40-årsalderen og så er det den andre aksen oppover, som viser hvor flink man var i
det andre språket. Vi ser at de som lærer andrespråk fra fødsel de får toppscore og det
gjør også de 3 til 7, de klarer å snakke andrespråket perfekt med helt perfekte lyder, men hvis man
begynner som 8-åring, da begynner det allerede å gå nedover. Dette er et godt eksempel på
Kritisk periode som lukkes.
Til slutt i delen om utvikling skal vi se på hva som kan skje om man har en
annerledes
hjerneutvikling enn det som er typisk.
vi kan skille mellom indre og ytre faktorer som kan påvirke at vi får en annerledes hjerneutvikling og de vanligste indre faktorer er genetiske mutasjoner, det kan også være kromosomfeil som i Downs syndrom der man har en skjev fordeling av kromosomer
De vanligste ytre faktorer kan være traumer som det betyr i medisin og biologi fysiske skader
som man kan for eksempel under svangerskap eller tidlig i levealder få en fysisk
skade som påvirker hjernen, eller man kan få en infeksjon som påvirker utviklingen av hjernen også
Og hvis man får en slik uheldig påvirkning i tidlig i svangerskapet eller tidlig i leveår så kan
det ha en stor effekt og spesielt hvis det er tidlig i svangerskapet når hjernen
spesielt hvis hjernenervecellene fortsatt er under utvikling og dette påvirker nervecelledelingen
distribusjonen så kan man få en stor effekt på dette, for eksempel så kan man bli
født uten særlig grad av storhjerne dette, da han store kognitiv svikt så hvis dette skjer tidlig så kan det ha en stor effekt
samtidig på den andre siden så kan man ha plastisitet tidlig
i levealder så man kan kompensere for noen type problemer
for eksempel med språkutvikling
Tropiske utfall av slike uheldige påvirkninger, det kan være epilepsi, nevrologiske avvik, kognitiv nedsettelse eller generelle utviklingsvansker
Og dere skal sikkert få høre mer om slike type problemer senere
Og så har vi dette med at dårlig miljø/omsorgs miljø i en sånn situasjon kan forverre
situasjonen for hjerneutvikling og så man får en dobbelt risiko og det
motsatte kan skje at hvis man har et veldig bra omsorgsmiljø så kan det demme opp for
noen typer av disse problemene, og under her så ser dere to skjema fra Ulnes-boka om noen
Pre- og postnatale risikofaktorer og en forenklet modell av hvordan skade kan påvirke kognitiv funksjon
og kan påvirke utvikling. Dere kan studere de hvis dere er interessert.
Da skal vi gå over på hukommelse og vi har jo snakket om det litt her og der, og der og spesielt i går
da vi snakket om det limbiske system så var det var veldig viktig for hukommelse
Hippocampus er viktig for å danne nye episodiske langtidsminner, amygdala er sannsynligvis viktig for å
danne minner knyttet til emosjoner, og dette er begge strukturen ligger uten dag hjernebarken og
evolusjonært gamle strukturer. For å ta dette med hippocampus først, som er kanskje den mest kjente
når det gjelder minne er det spesielt på grunn av en kasus en person som som ble født i 1926 som da han
var 7 år havnet han i en sykkelulykke
så fikk han epilepsi og da var 27 år så var den epilepsien så alvorlig at legene bestemte seg for at de
ville operere vekk de bitene av hjernen hans som forårsaket epilepsi. Epilepsi starter ofte
I en fokusert del av hjernen, så hvis man kunne fjerne de, som kan man fjerne epilepsi ofte. Så i
dette tilfellet da, så fjernet man to tredjedeler av hippocampus bilateralt (dvs begge sider) og det er viktig for denne kasusen fordi hadde man bare fjernet på en side så hadde kanskje hippocampus funksjonen blitt bevart.
Men her fjernet
man det, man fjernet også en del strukturer rundt hippocampus, og også litt av amygdala
Det som viser seg å være svært interessant med denne
personen, var at etter operasjonen husket han ting som hadde skjedd
før operasjonen. Har mistet fullstendig evne til å lage nye deklarative minner, altså fikk han
alvorlig anterograd amnesi men kun moderat retrograd amnesi, og dette på tross av at han kun hadde operert ut
en relativt liten del av hjernen. Det fikk forskere til å skjønne at denne delen måtte være viktig for
dannelse av langtidsminner. Etter operasjonen da kunne H.M hilse på en person og bli kjent med dem
men etter personen hadde gått ut av rommet og kommet tilbake igjen etter 5 minutter var møtet
fullstendig glemt hos H.M, og for han var det som å møte noen for første gang igjen. Det var
altså ikke noe i veien med arbeidsminnet til H.M, derimot var ikke H.M i stand til å fortelle
Om nye steder han besøkte etter operasjonen
nye ting som hadde skjedd
eller nye faktakunnskaper som han hadde lært seg. Det så ut til at han hadde mistet evnen til å
danne nye langtidsminner. Etter flere forskere ble interessert i H.M, og utførte forsøk på han
oppdaget de etterhvert overraskende nok at H.M likevel var i stand til å lære seg noen ting
underbevisst, eller implisitt som det også kalles. For eksempel H.M bedre til å tegne speilvendt og
andre motoriske oppgaver som han ble bedt om å gjøre. Men han selv kunne aldri huske at han hadde
gjennomført disse oppgavene og han ble overrasket over hvor flink han var. Det fikk forskere til å
skjønne at man grovt kan skille mellom to typer langtidsminner i hjernen
deklarative minner som er minner som man kan fortelle om hvis man blir spurt, og implisitte minner
Som er ting man ikke er like bevisste på, for eksempel så et deklarativt minne, det kan være
hva man gjorde i går eller hva er hovedstaden i Tyskland er. Et godt eksempel på et implisitt minne
Det kan være kunnskapen om å sykle. Man lære seg hvordan musklene skal bevege seg, men det er ikke
kunnskap som enkelt kan fortelle om. Det sitter liksom bare i kroppen ubevisst. H.M sin kasus
eller betyr altså han sin historie, kasuistikk. Den lært oss at hippocampus og strukturer i nærheten
av hippocampus, de er helt nødvendige for å lagre deklarative langtidsminner.
Siden kunnskap om nøyaktig hvordan hjernen lagrer minner, er et av de store spørsmålene innen nevrobiologien
startet denne oppdagelsen en stor interesse for forskning på hippocampus og minner. Blant annet så
var det i hippocampus til kaniner at LTP ble oppdaget for første gang på
70-tallet som vi snakket om tidligere. Det er kanskje ikke overraskende at det var i hippocampus man
oppdaget LTP og at LTP er spesielt lett å skape i laboratoriet i hippocampus.
Det H.M manglet, det var evnen til å overføre minner fra arbeidsminnet til langtidsminnet. Man har nå skjønt at hippocampus
Danner og lagrer langtidsminnet over dager
Uker og lengre enda lengre. Men at disse etterhvert overføres til Cortex. Det forklarer hvordan H.M kunne
huske ting som hadde skjedd lenge før operasjonen. Disse minnene var nemlig overført til Cortex.
Men han kunne ikke lage nye deklarative minner i cortex fordi det krever mellomlagring i hippocampus
så var det bare et lite poeng her, det var noen som hadde lest at medial temporallappen (MTL) er den som er
viktig for hukommelse. Og hvordan det henger det sammen med hippocampus. Og det er fordi at hippocampus
ligger i medial temporallappen. Der ligger også en del andre strukturer som er også er involverte
i hukommelse, som ligger rett rundt og der ser dere den tegningen nederst. Der har du hippocampus
I turkis/lyseblå, og denne delen av hjernen den altså helt uerstatelig. Vi klarte ikke å lage episodiske langtidsminner
uten denne/disse delene. Her ser dere en oversikt over de forskjellige typene
langtidsminner man på bakgrunn av nevrobiologisk forskning pleier å dele inn i. Vi ser også på
tegningen under hvilke hjernestrukturer som er det viktigste for disse type minnene. Vi ser at
deklarative minner til høyre de kan deles opp i semantiske, som er fakta om hovedstader og lignende
og episodiske som er fakta og minner om episoder du har hørt eller opplevd. Det er medial
temporallappen med hippocampus som er viktigst for disse, i tillegg til at
langtidsminner og etterhvert lagres i Cortex som jeg snakker om tidligere. Implisitte minner er den
andre store hovedtyper langtidsminnet og det kan deles opp i det som heter priming procedural
Assosiativ læring og noen typer ikke-assosiativ læring. Jeg skal ikke gå mer inn i detalj på dette
men det kan være greit å ha hørt om. Dere skal også ha egen forelesning om implisitte minner med
Janne Thorkildsen. Nå har vi snakket om langtidsminne. Den andre type minner vi har i denne
fordelingen langtidsminne/arbeidsminne, det er arbeidsminne. Vi brukte før utrykket korttidsminne men
det bruker vi ikke lenger. Så her skal jeg oppsummere raskt hva som er forskjellen på disse
og i forhold til hjernen
Det er at langtidsminne, det er etablering og styrking av synaptiske forbindelser som vi har nevnt
flere ganger, og langtidsminne sannsynligvis lagres i hjernebarken og også i underliggende strukturer
limbiske strukturer slik som hippocampus og amygdala. Arbeidsminne derimot det går over mye kortere
perioder og det vet vi ikke helt nøyaktig hvordan fungerer, og vi vet ikke helt nøyaktig hvordan
langtidsminne fungerer heller, men vi antar at det er pågående elektrisk aktivitet som er viktig for
arbeidsminne, og altså ikke nye dannelser og styrket endring av synaptiske forbindelser, fordi det
krever litt tid å lage nye synapser, men arbeidsminne det endrer seg hele tiden, og man må endre og hente inn
Informasjon inn og ut av
arbeidsminne veldig kjapt og man tror at det er pågående elektrisk aktivitet som endrer seg for
å for å opprettholde arbeidsminne, så det er stor forskjell på disse to typer minnene,
Og prefrontal lappen er kritisk for arbeidsminne, så hvis man har skader der så så får man store
problemer med arbeidsminne. Da skal vi helt slutt i denne delen tar og se litt på språk og det er mye
man kan si om språk og jeg tenker at dere kanskje skal lære litt mer om det senere så jeg skal ikke gå så
veldig dypt inn i det. Jeg skal bare gå gjennom det aller viktigste og mest kjente om språk. Frem til
midten av attenhundretallet diskutert man veldig rundt om hjernen fungerte som en samlet enhet som
ble kalt et holistisk synet
eller om funksjoner er mer regionalisert. Mange mente at hjernen fungerte som en enhet men
dette synet ble sterkt utfordret da den franske nevrologen Paul Broca og den tyske nevrologen
Karl Wernicke kom på banen. Disse gjorde sine berømte oppdagelser angående sammenhengen mellom
hjerneskader i spesifikke regioner og forskjellige typer afasi. Afasi betyr at man ikke kan enten
forstå språket eller generere språk. De oppdaget at et område i hjernen var ansvarlig for å forstå
språk mens, et annet området var ansvarlig for generere språk, eller kanskje mer riktig å si er at
skade på spesifikke områder
ikke var i stand til å forstå språk, mens et annet område, at man ikke var i stand til å generere språk.
Vi skal se mer på det som senere ble kalt Brocas-området og Wernickes-området.
Og om hvordan dette henger sammen med språk. Dette er de områdene som vanligvis dannes på venstre side
av hjernen, i typisk utvikling. Hvis vi ser på denne figuren, så ser vi at Wernickes-området som er
til høyre her, det er det som håndterer språkforståelse, hvis du skal ha det der så kan du ikke forstå
hva noen sier. Men hvis hvis man ser her på Brocas-området som ligger til venstre, det er ansvarlig for
språk-produksjon, og hvis man har skade der så klarer man å forstå hva folk sier, men man klarer
ikke å svare og å produsere språk. Legg for eksempel merke til hvordan Wernickes-området ligger i
nærheten av den primære auditive cortex, og hvordan Brocas-området ligger i nærheten av primære motor
Cortex. Tenk da også på sammenhengen mellom dette og språkforståelse, sammenlignet med språk
produksjon, har disse lokasjonene i hjernen en sammenheng med dette kanskje? Brocas-området og Wernickes-området
ligger sånn som dere ser i assosiativ cortex, altså utenfor primære sensoriske eller motoriske området.
En interessant observasjon med disse områdene det er at pasienter med skade på Wernickes-området
også har problemer med å lese språk eller tegnspråk.
Skade på et område i nærheten av Brocas-området, det gir også problemer med å skrive språk.
Det er altså ikke bare det å høre språk eller snakke språk disse områdene er viktige for.
Selv om den enkle nevrobiologiske språkmodellen til Broca og Wernicke er mye videreutviklet nå
Så er hovedfunnene i modellen fortsatt viktig for klassifisere noen av hovedtypene
av afasi. I denne tabellen her så kan dere lese mer om forskjellige typer afasi og man kan
sammenligne om tale, forståelse eller evne til å repetere setninger er skadet. Conduction afasi som er
listet i tredje rad (conduction det betyr å lede noe, eller å koble noe sammen)
conduction afasi som er listet i 3. rad, det henviser til
når visse områder utenfor wernicke/brocas området er skadet, og det er antatt at disse
områdene blant annet kobler sammen Brocas-og Wernickes-området og mange andre viktige nettverk for språk.
Her s dere eksempler på hva personer med forskjellige type afasi vil spontant ytre når de blir
presentert med et bilde av en piknik. Dere ser også hva personene svarer når de blir bedt om å repetere
setningen: "the pastry cook was elated", som betyr ca. "bakeren var oppstemt".
Moderne forskning har avdekket at nettverk og regioner som er involvert i språk er mer komplisert og
går utover et mye større område enn det man tidligere trodde. Blant annet involverer dette store deler
av temporal cortex, frontal cortex, og også motoriske områder sånn som basal ganglia som er
strukturer som ligger dypt under cortex. Vi skal ikke snakke noe mer nå om detaljene på den mer
moderne spøk modellen, blant annet fordi den fortsatt er under utvikling, men jeg kommer til å legge
ut en liten tekst som beskriver litt mer detaljert om en av disse modellene