Ja i SPED 2100 så skal vi snakke om barns utvikling generelt vi skal å gå innom
en del utviklingsmodeller. Dette er litt forskjellig fram det forrige semesteret og dette er litt forskjellig
fra det vi har snakket om tidligere opplæring, der vi har sett på perspektivet på læring, og nå skal vi snakke om hvordan individer eller vi
mennesker blir som vi blir. Og hvorfor vi er slik vi er. Og dette gjelder mange ulike områder vi skal innom
sliky som personlighet, vi skal innom kognitive ferdigheter, sosiale ferdigheter, også litt mer hverdags ferdighetet er
og forberedelse til skole og slike kulturelle læringskontekster. Vi skal se
litt på tankesett og måter å prosessere informasjon på altså ganske mye. Men det store
overordnede spørsmålet er; Hvorfor er vi slik vi er, og blir vi slik vi blir?
Jeg tenkte jeg skal vise en liten video av et klassisk eksperimentsett fra
utviklingspsykologien, dette er Harlows tilknytnings eksperimenter og han brukte rhesusaper apekatter til å
studere dette forholdet mellom behovet for næring og behovet for for omsorg, og skille mellom disse
to tingene. De er ganske kontroversielle idag, men på samme tid så har de gitt oss, dere vil kanskje
plages av å se det, og noen av dere kanskje allerede sett disse klippene tidligere. Men det gir oss
et innblikk i hvor fundamentalt behovet for omsorg er hos mennesker, og behovet for
tilknytning og oppfølging på annen måte enn kun de elementære behovene som overlevelse og næring
tilsier.
New born rhesus monkeys
will grow up not in a cohesive nature but in a controlled atmosphere of a laboratory where all the
psychological influences of childhood can be duplicated. In a classic continuing study infant monkeys
are removed from the mother at Birth and raised in semi isolation, other individuals can be seen and
heard but there's no physical contact, no interaction.
Mother is a bit of plastic and shaggy cloth, a doll with no life of its own, but capable of
nourishing the life of an infant.
The monkey will come to depend upon this doll to satisfy basic necessities of life, not only
nourishment but a deeper psychological need for comfort and security.
In primate infants there is an instinctive need to cling to another body, soft and warm.
Food or security, which is motherhoods stronger appeal ? Alongside a warm familiar mother of cloth is a
stark wired doll set up as nothing more than a feeding machine. The young monkey is placed
deliberately on a cloth mother which has no
mode to nourish him, but fulfill some fundamental needs.
This experiment revolves around one simple question: will the infant monkey switch his affection to a
wire mother which offers food and life itself ?
When forced by hunger does he losen his grip and begin to yield to Nature's Most Powerful
internal drive ? From a wire mother he derives one thing, nourishment, no want, no Comfort, no feeling of
security.
After feeding he returns to spend up to 22 hours a day near the only mother he knows, and from this inanimate
objects the infant derives all the security and motherly love he needs, he can if also exposed early to
other young grow into a normal well-adjusted adult.
Det viktige med denne er jo at det var oppsiktsvekkende eksperimenter. Dere hørete jo at de tillot apene å være der døgnet rundt, og påpeker at de tilpasset seg normalt senere.
Dersom vi hadde gjort
noe lignende med mennesker så vet vi at tilpasningen ikke hadde vært normal senere, og spørsmålet er om det var det for disse apene også. Men det sier noe om dette
sterke Behovet for noe mer enn kun mat, og det viktige det er trygghet. Og dette skal dere lære noe mer om
tilknytning senere i dette emnet. Dette var mest for å illustrere at betydningen og avhengigheten
av omgivelsene de er viktige hele livet gjennom men ikke minst så varierer det. Og det
varierer avhengig av alder og hvor i utvikling vi er, hva slags type kvalitet og hvor mye av den ulike kvaliteten
vi trenger. Spørsmålet er rett og slett hvordan vi blir som vi blir og hva som skjer i mellom vi
entrer denne verden til vi går ut av den verden og det er disse tingene vi skal snakke om i
dette emnet. I dag så skal vi snakke om en del ulike temaer.
Vi skal gå igjennom ulike utviklingsmodeller og noen viktige temaer som vi allerede har tatt oppi denne
introen. Vi skal gå litt mer i dybden på i dag, det er for eksempel dette med gener-miljø samspill
noe om kulturaliserings prosessen som er viktig. Og dette med endring, for Utvikling er jo
endring, og denne endringen kan innebære både dette vi kaltr diskontinuitet, altså et skifte fra eldre egenskaper til
nye egenskaper eller kontinuitet, det at vi fortsetter å ha noe ved oss, og ferdigheter som forblir og som
blir med oss hele veien som er av en liggnende kvalitet. Vi skal også se litt på hva som er noen felles egenskaper
og litt om individuelle forskjeller, altså hva som gjør at vi blir forskjellig, og hva som gjør at vi blir like. Vi
skal skille mellom forskjellen på kvantitative og kvalitative endringer. Jeg skal komme tilbake til
hva det betyr, men kvantitativ det ligger litt i ordet at vi vil ha mer av det samme,
og kvalitativt det er dette skiftet eller diskontinuitet igjen, i kvaliteten på hvordan vi er. Vi snakket så vidt innledningsvis også i den første
forelesningen om ekvifinalitet og multifinalitet, litt hvorfor de ulike veiene vi kan gå og hvordan vi
kan ende opp både på ulike steder og like steder senere i utviklingen. Og helt til slutt så skal vi snakke litt om hvordan man kan identifisere
typiske og atypisk utvikling, og hvordan dette også kan bidra til ulike forlag for ulike individer. Vi kommer til å ta
utgangspunkt i Stephen von Tetzchner sin bok og dere har fått ført opp noen kapitler, i dag blir
hovedsakelig kapittel 1 og kapittel to mens neste gang så gir vi litt mer innom kapittel 10 også. Jeg har også tatt
litt og lånt litt fra Sameroff sin bok, jeg la ut en artikkel som beskriver mye av de samme tankene
hvor han snakker om ulike former for utviklingsmodeller. Når vi snakker om utviklingsmodeller i
denne konteksten som i dag så kommer vi til å snakke mye om dette vi kaller for tomme modeller. Hva mener jeg med tomme modeller?
Vel forskjellen på en tom modell og en modell som er rettet mot den spesielle eller en spesifikke egenskaper er at
de tomme modellene, de er ideer om hvordan ulike forhold påvirker hverandre over tid. Men de er tomme i
den forstand at de ikke beskriver en spesifikke egenskap men heller er modeller vi kan bruke om anvende for å
se på ulike former for ferdigheter. Så vi kan putte inn disse ferdighetene inn i denne modellen å se
på de og studerer, og sep å om disse modellene stemmer,eller hvorvidt de er de mekanismene og de
prosessene som de modellene beskriver er tilfellet for de ulike ferdigheter. En modell som ikke
er tom men som har
et innhold kan du si det kan for eksempel være en modell som handler om kognitiv utvikling, for eksempel Piaget
stadieteori som konkret dreier seg om hvordan de kognitive ferdighetene til barn utvikler seg over tid, og
dermed beskriver de mer i detalj og ikke kan nødvendigvis applikeres til andre områder de tomme
modellen er fine og de skal dere se på den måten at de gir oss noen ideer og tanker om hvordan vi kan
studere og se på utvikling på tvers av ferdigheter og mer generelt studere ulike faktorer og sammenheng mellom de.
I seminarundervisningen som dere skal ha så blir disse tomme modellene ganske viktige
fordi de blir ulike måter å se på disse temaene som dere skal se på det er vel egentlig hovedsak et tema og
det blir veldig stort fokus på eksekutive funksjoner. Og når dere ser på
eksekutive funksjoner så kan dere altså anvende disse ulike tomme modellene til å se på og analysere og studere
det caset som dere skal få i seminar undervisningen. Så denne forelesningen og neste forelesning blir
relativt viktig for å kunne arbeide med gruppe undervisningen senere. Men aller først vil jeg bare definere hva
som menes med utvikling og ifølge Stehpen, altså lærebokforfattere som dere har, så mener han
at det er en aldersrelatert prosess som innebærer endringer i menneskers og dyrs struktur og
funksjon. Altså en aldersrelaterte prosess, det vil si at det forandrer seg over tid, det er knyttet til en konkret
tidspunkt når man snakker om utvikling og det innebærer endringer i hvordan vi er strukturert og hvordan vi
fungerer. De indre strukturene og funksjonen som kommer av de. Og dette, denne alders relaterte prosessen,
og disse endringene, de er et
resultat av samspillet mellom da de biologiske strukturene inkludert de medfødte, altså genetiske
faktorer psykologiske tilstander, det vil si de kognitive ferdighetene og strukturene som vi har
har. Og økologiske faktorer, det vil si miljøet. Når vi snakker om utvikling så er kjernen i utviklingen transformajson. Det betyr at vi går
fra noe til noe annet, noe nytt oppstår og vi har kanskje et utgangspunktet også blir det mer av dette
eller det blir mer komplekst. Og om man sier ofte i utviklingen at vi går fra mer
begrensede evner og alltid til mer avanserte mestring. Nå er det slik at alderdom for eksempel kan
innebære at evner blir begrenset igjen selv om man allikevel ser at man har ulike
ferdigheter som alltid innebærer mer avansert mestring over tid,
stort sett alltid, nå finnes det jo og unntak og særlig hvis vi snakker om demens og slike
tilstander. Man kan også si at utvikling handler om prosesser da som fører til visse egenskaper, visse
ferdigheter som er felles for oss alle. Så når vi snakker om disse store teorien og særlig de
spesifikke teorien så har ofte de en idee om hva som er felles altså de vanlige milestenene som mennesker går gjennom om. Men de snakker også i
stor grad, særlig de tomme modellene og hvordan vi utvikler oss forskjellig, altså hva som også bidrar til individuelle
forskjeller, hva som gjør oss ulike. For selv om det er mye som er felles er det alltid en del ting som er
ulikt, og det kommer av at vi blir født med ulike utgangspunkt, men også at vi eksponeres for ulike miljøer,
og at det er et helt konkret samspillet mellom disse to tingene.
Det er viktig å påpeke at endring er utviklingen altså utvikling i seg selv så det kan være kvalitativt eller kvantitativt.
Når vi snakker om kvantitative endringer så snakker vi alltid om at noe
bli mer av det samme, for eksempel det vi snakket om innlednings vis i den forrige forelesninger om at vi ser at vokabulart
vil alltid overstige og vi vil tilegne oss flere og flere ord. Det er samme kvalitet på det å ha et konsept for noe
eller å ha et begrep om virkeligheten men vi tilegner oss altså flere og flere ord, og de bli kompleksene
men det er alltid den samme prosessen som ligger til grunn. Når vi snakker og kvalitativ endringer så snakker vi for eksempel om at nye
ferdigheter kommer til, ny måter å tenke på, nye måter å prosessere informasjon på ,så dette vil si at
det er et kvalitativt skifte i hvordan barnet fungerte før og hvordan det fungerer nå. Målet for disse
utviklingsteoriene som vi skal snakke om i dag er jo forklare hvordan nye ferdigheter vokser frem og særlig da
med fokus på kvalitativ endringer, nye ferdigheter som kommer til. Og fokuset er både på det på dette som er
felles for oss og også dette som er ulikt for oss. Og vi snakker både om endring, det vil si faktisk
endring, endring og kontinuitet, at noe nytt tilegnes og at noe vedlikeholdes og er
stabilt. Et eksempel på dette er for eksempel kognitive endringer
over tid, et lite barn på ett år fungerer svært ulike med tanke på hvordan de tenker, forstår
prosesserer verden sammenlignet med et barn på 10 år i skolealder. Men for eksempel i forhold til
ferdigheter som personlighet
ser man at det er ganske mye stabilitet og kontinuitet i hvordan de fungerer. Ig at temperament som man ofte
ser på som en forløper til personligheten er ofte noe som er relativt stabilt hele livet gjennom
og som man kan måle relativt tidlig. Dette med kontinutiet er viktig å påpeke altså vi vil skille mellom ulike
former for kontinuitet og diskontinuitet i dette faget. Når vi snakker om kontinuitet
så mener vi at det er et direkte forhold mellom hvordan vi fungerte før og hvordan vi fungerer senere.
Det vil si at det er en stabilitet en kontinuitet i form av at vi fortsetter med noe og bygger videre på dette. Og
man skiller mellom det som kalles for homotypisk kontinuitet og det som kalles for hetero typisk kontinuitet.
Det er termer som er litt utdaterte idag men som likevel brukes idag og er oversatt fra engelsk. Med tanke på
homotypisk kontinuitet så mener man at både form og funksjon, altså hvordan strukturene er
strukturen er de forblir det samme over tid. Og når vi snakker om hetero typisk kontinentet så snakker
vi om at det er kontinuitet i formen, men at funksjonen som kommer du til, og hvordan vi atferden er
forandrer seg med alderen. Vi snakker også om dette med differensiell
kontinuitete eller stabilitet, og det vil si at når man sammenligner individer over tid, for eksempel
i forhold til språkutvikling, så vil man ofte se at det er en stabilitet i forhold til hvor man ligger i
forhold til andre.
Så et barn som ligger litt frampå i på utviklingen for eksempel i 2 årsalderen
samling med et annet individ vil ofte ,selv om begge individene utvikler seg til de er fire år gamle vil gjerne denne relasjonen
og forskjell mellom de opprettholdes. Eller det vil si det kan godt hende at det ene barnet tar den
andre litte gran, men det er sjeldnere at vi ser at de bytter plass. Så gjerne at jeg ser at man ser at den relative
posisjon oppretholdes. Og en ting som vi skal gå litt mer inn på sånn som de ulike temaene om utvikling
blant annet er at det finnes en del fremtredende teoretikere som har gått i dybden og
beskrevet utvikling innenfor ulike områder. Og dette med stadieteorier det vil dere bli mer kjent med
etterhvert, men det er noe som blir sett
på som et slags bidrag til å forstå hvordan et barn, gjennomsnittlig eller stort sett, fungerer på ulike
aldere. Altså hvordan utvikling typisk sett forløper seg for oss alle. Og et stadium det
kjennetegnes ved at vi viser noen helt konkrete egenskaper i ulike aldre, og ofte så innebærer denne overgangen fra det
ene stadiet til et annet at man oppnår en høyere og et mer komplekst kompetansenivå enn tidligere. Og
det ofte kan det virke som disse endringene skjer ganske fort, men det er ikke alltid
at de gjør det, det kan være en utvikling som er litt subtil som går gradvis. Men
når endringen er skjedd så ser man at en ny kompetanse kommer til. Og ofte så ser man at dette får innvirkninger på
mange områder. som for eksempel
ved fire årsalderen når vi ser at barna tilegner seg evnen til å ta andres perspektiver fullstendig, så ser vi
at dette bidrar til en til utvikling innenfor kompetanse som sosiale evner men også innenfor slikt som kognitiv fungering. Et viktig aspekt ved stadie teorier at de innebærer
et forslag til hvordan vi går igjennom hva som er felles for oss, så de beskriver ofte
stadier som er typisk og som vi alle går igjennom. Og det er et strengt krav for vi er alle forskjellig og
nyere studier viser ofte at det er mer variasjon enn mange av disse tidlige teoriene
tilsier og forelso. Dere kommer til å lære om Piagets teori om kognitiv utvikling mer i dybden. Og dette går på
kognitiv utvikling igjen. Også kommer dere også senere til å snakke om slik som Kolbergs teori om moralsk utvikling. Det er et par eksempler
på noen fremtredende stadie teorier som dere vil gå igjennom her på dette emnet. Et annet aspekt som er viktig i forhold til utvikling og før vi går gjennom disse
tomme modellene som jeg nevnte tidligere, er at det finnes ulike perioder i livet hvor en viss egenskap
i særdeleshet utvikles og er avhengig av ulike miljøfaktorer. Så når man snakker om kritiske
perioder eller en kritisk periode så er det gjerne da en periode hvor en funksjon må utvikles for at utviklingen ellers
skal fortsette normalt. Dette er noe annet enn en sensitiv periode, som er en periode med en mer
fruktbar mulighet for å utvikle en viss ferdighet.
Det kan også innebære sårbarheter dersom man ikke har gode miljømessige
vilkår eller gode miljøpåvirkninger men det er ikke helt det samme som en kritisk periode som virkelig er
essensiell for at utviklingen skal kunne fortsette normalt, eller innenfor normalen. Å forstå da forskjellen på disse men også
viktigheten av de og hvordan de har gitt et innblikk inn i hvorfor noen barn utvikler seg atypisk
og hvilke tiltak som er viktig å sette igang før for noen enkeltindivider eller grupper av
individer. Nå skal vi gå innom ulike utviklingsmodeller og vi skal starte med den modellen som vi kaller for vekstmodell
Når vi går inn disse modellene er det viktig å huske på at de er ganske abstrakte
det vil si at vi snakker om ulike faktorer som vi må klare visualisere hva som ligger i de
store bolkene, for eksempel hva miljø er, hva medfødt faktorer er, så du må klare å holde disse
tingene fra hverandre også tenke på et litt abstrakt nivå. Så skal jeg prøve å eksemplifisere med
ulike ferdigheter underveis. Så dette er ideer om hvordan ulike faktorer kan forklare
utviklingen og endringer i individet over tid. En av de første måten å tenke på utvikling på var ved å
anvende det som blir kalt for vekstmodeller. Og det handler jo om at vi blir bedre og bedre utrustet,
vi vokser i ferdigheter og grunnen til at vi gjør det er at vi får viktig bidrag fra for
eksempel miljøet. Det kan være at
vi eksponeres for stimulering av, nå faller jeg litt inn i det kognitive sporet her, men
det kan være en stimulering kognitive ferdigheter, av språk, av hvordan regulere atferden din fra omgivelsene
som gjør at du blir bedre og bedre på det. Det disse modellen ofte gjør er å sette
det vi kaller for en prediktor eller en en faktor, det kan være noe miljømessig men det kan også være andre
ting som vi vil komme tilbake til det med genetisk nivå senere, men si at man for eksempel ser på oppvekstvilkår og
betydningen av det for baneutfall ved et senere tidspunkt. Så det vil si at hvis man da setter inn en for
eksempel en miljøfaktor her som
hvor mye foreldre leser for barna, også ser man for eksempel på hvilken betydning dette har for Hhvor
raskt barna tilegner seg språk ,og hvor raskt barna lærer seg opp i førskole ferdigheter og slike ting.
Så man putter gjerne inn i denne modellen en slags prediktor, det kan være miljøet, men etterhvert har man også sett på genetiske
bidrag og sett på hvordan ulike genetiske faktorer kan bidra til ulike baneutfall.
De kalles vekstmodell og de er ofte opptatt av hvordan vi endrer oss kvanitativt, hvordan det blir mer av det samme. Og vi kaller dette også en modell som ser på det vi kaller for
hovedeffekter, det vil si at det er en lineær modell som ser på betydningen av en faktor for et utfall, eller
flere faktorer for et utfall. Men en hovedeffekt i den forstand at vi ser på den direkte
betydningen av en ting for en annen. Så dette er en ganske enkel fremstilling av hvordan utvikling skjer
og vi skal nå gå inn i noen litt mer komplekse modeller som beskriver at det kan være andre måter enn hovedeffekter,
altså som beskriver hvorfor vi blir sånn som vi blir. De kalles også for additative effekter for man kan se på
betydningen av flere faktorer så det er lagt i flere rundinger her, og har en pil ditt så kan en så på flere
faktorer og flere man kan se på flere hovedeffekter. Og hvordan de predikerer ulike utfall hos for eksempel barnet.
Et problem med slike modeller en slik vekst modell er at det ikke nødvendigvis beskriver det som kalles
for kvalitative endringer, og det betyr at de er ofte interessert i additative effekter. De ser på
hvordan en faktor kan predikere hvorvidt vi blir bedre i noe av det samme, og det er ofte heller
en annen begrensning som vi også ser at det ikke snakker om hvordan vi reorganiserer, for eksempel våre
kognitive evner over tid og hvordan det påvirker utviklingen. Så det er en veldig enkel modell som ofte ser på
veksten i en ferdighet.
En annen modell som dere skal innom, så alle disse modellene er det viktig at dere leser om
i pensum litteraturen som dere har fått. Denne neste modellen den tar utgangspunkt i
et samspill mellom ulike nivåer, og en kjent modell er bronfenbrenners modell, om
bioøkologiske, eller de økologiske teoriene hans. Og som dere kanskje allerede er kjent med og har sett litt på tidligere men
dette er en modell som sier at det er et samspill mellom mange nivåer i barnets miljø. Så det er ikke
slik at det kun er en enkel additiv effekt nødvendigvis hvor man kun ser på et nivå til et
annet så man ser for eksempel ikke betydningen av foreldres
atferd og foreldres stimulering, lesing for eksempel på barnetspråk, men man ser på flere komplekse nivåer samtidig
og betydningen av flere nivåer samtidig. Så for eksempel så kan man tenke seg at du har dette
mikro systemet rundt barnet som gjerne er de direkte erfaringen som barnet opplever og de interaksjonen
som barnet opplever i hverdagen sin med blant annet foreldre, med etterhvert barnehagepersonalet, lærere
venner osv osv. Det er de direkte erfaring som barn har med andre mennesker, det er et system. Men i
tillegg til dette nivået så vil også disse systemene rundt barnet være i interaksjon med
hverandre og ha et nivå over. Så som at familien er jo da ikke
en uavhengig kontekst men blir faktisk sett på som også innebærer samspill med barnets skolemiljø med de barna som
er på skolen. Og det er en mer
indirekte måte å se på betydningen av miljøet, men det er likevel relativt nært barnet. g så går denne
modellen utover i å se på mer og mer fraliggende miljøer og miljøpåvirkninger fra barnet, som går
utover i den forstand at det også tas hensyn til at barnet og familiene og de miljøene de er en del
av, de er også en del av større systemer, dette som kalles ekso-systemene. De vokser opp i for eksempel i Norge, vi
har et helt konkret økonomisk system her politiske system, utdanningssystem og dette er også
viktige miljøpåvirkninger som drypper ned på hvordan skolen og familien forholder seg til hverandre.
Hvordan disse struktureres og igjen, hvilke holdninger, hvilke ressurser som
vektlegges hos personer og som barna er i direkte kontakt med, så det drypper på måte ned i de interaksjonene som
barna er en del av. Deretter så har man dette store makrosystemet som handler om ennå større
overordnede verdier og antagelser om hvordan barns utvikling foregår
hvordan for eksempel man skal tilrettelegge for ulike utdanningssystemer osv. Helt til sist så har
Bronfenbrennes teori lagt til et siste nivå ut som blir kalt for kronosystemet.
Og vi har alle disse nivåene, og disse nivåene forandrer seg over tid
så et barn født i dag vil overhode ikke oppleve det samme miljøet rundt seg som et barn født 50 år siden. Det
konstante stadige endringer i hvordan våre Systemer struktureres, og dermed også hvordan De
nære relasjonene og de interaksjonene vi har med andre strukturer struktureres og erfares. Så sånn at det er en
enorm kontuekstuell modell som dermed ser på dette viktige, både nære faktorer men også det mer kulturelle, og de mer
tidsmessige endringene som skjer i samfunnet.
Og det disse modellen tar utgangspunkt i når man ser på utviklingen i forhold til ulike
ferdigheter er at, jo mer risiko barn har i disse ulike systemene, man har foreldre
som har ulike utfordringer, i tillegg vokser opp i et risikofylt nærmiljøet, det er mye kriminalitet rundt i
det nærmiljøet, og man legger til flere og flere risikofaktorer, jo dårligere utfall vil et barn ha. Så
det er igjen en ganske additativ modell som ser på hvordan mange flere faktorer kan bidra til forverret
eller forbedret utvikling.
Vi snakket forrige semester litt om hvordan det er slik at vi kan se på ulike nivåer i barnet.
Og vi har disse litt mer komplekse modellene som viser at det du
har et utgangspunktet genetiske utgangspunkt som igjen bidrar til nevrokognitiv fungering av en viss art
og som igjen påvirker atferd, og så vi igjen tar med oss ut i et miljø som vi interagere med og som vi er
i samspill med. Men det er ikke slik at for eksempel sosioøkonomi som er en en miljøfaktor plutselig kan
forandre nevrale aktiviteter, eller den kognitive fungeringen til et individ. Det går igjenom atferd og gjennom
disse direkte relasjonene. Så det er mekanismer her som gjør at man får miljøfaktorer
som påvirker nedover i de ulike lagene da kan man si dette er komplekst, så jeg anbefaler at dere leser disse
grundigere i litteraturen.
Det som er viktig med disse tomme modellene er at de ser ikke på et konkret ferdighet. Det er modeller for
hvordan utvikling foregår ved å ta utgangspunkt i ulike faktorer, også putter man deretter inn ulike
ferdigheter og bruker disse modellene til å studere hvor vidt utvikling
foregår på den måten som modellene predikerer eller sånn modellene beskriver.
Så hvis man hadde forsket på dette så kunne vi studert hvorvidt det er slik at forskjeller i
for eksempel på mesosystem og et mikrosystem i Norge sammenlignet med for eksempel et hvilket annet land,
så vi kan sammenligne og se på om det er ulike mikrosystemer, ulike mesosystemer som påvirker utviklingen
innenfor en ferdighet på ulike måte. Så vi kan
si at det er rammeverk for å studere og se på hvorvidt utvikling
foregår på den måten. Vi kan også analysere da enkelt caser, enkelt ferdigheter sett opp mot disse ideene av disse
modellene. Men det er en tom modell i den forstand at den ikke ser på en konkret ferdighet, men heller
beskriver hvordan utvikling av mennesker kan foregå på ulike måter.
Nå har vi snakket om to enkle modeller som beskriver særlig hvordan miljøfaktorer har en
direkte effekt, eller en additativ effekt, på barns utvikling eller ferdighet. Det kan være mange ulike ferdigheter
som sagt. Men det beskriver ikke så mye hva som foregår inni barnet, altså hvordan
barnet selv reagerer og å bidrar til å utviklingen sin. En reguleringsmodell, den har ikke
fått så stor plass i litteraturen men det er flere som har argumentert for at det er viktig å ikke
bare se på hvordan andre mennesker regulerer individet, altså gjennom oppdragelse, skolering osv slik
som da bronfenbrenners modell
beskriver men også at det er en god del regulering som skjer innen fra som igjen gjør at vi vil være
i interaksjon med miljøet på ulike måter. Så et barn har en fysiologisk, emosjonell, atferdsmessige
forutsetninger og de regulerer seg selv på ulike måter. og det er en viktig del av utviklingen og
denne vil sammen med reguleringen fra andre bidra til at vi utvikler oss på visse måter. så du kan
si at når det er en god match mellom hvordan vi regulerer oss og reguleringen fra andre
for eksempel som løftet den reguleringa opp, eller bidrar til at den reguleringen blir god. Så vil et utviklingsforløp kanskje bli sett
mens dersom man har for eksempel mindre eller dårlige
selvregulering og man ikke får hjelp til å
regulere seg noe særlig bedre fra omgivelsene, så vil man se at en annen utvikling vil foregå.
Men vi snakker fortsatt om lineære sammenhenger, vi snakker
fortsatt om at det ene påvirker er viktig å påvirke utviklingen på hver sine måte og vi ser ikke så
mye på deres samspill mellom miljø og barn. Og nå skal jeg gå til noe
som heter transaksjonen modeller som ser på dette. Det som er viktig med transaksjonsmodeller er at den
sier at det er ikke slik at miljøet bare påvirker barnet men også barnet påvirker miljøet over tid .Hvis du tenker at
denne E miljø og denne C en er barnet, child og environment.
Så postulerer de transaksjonelle modellene at ikke bare påvirker miljøet på tid en, når barnet er ett år,
hvordan Barnet er innenfor en ferdighet å utvikler seg over to år, men vi ser også at
barnet påvirker og kan påvirke miljøet, så ulike barn på grunn av at de har ulike forutsetninger
personligheter, kognitive ferdigheter, emosjonalitet og utrykk av denne. Så vil de ulike barna
påvirke miljøene sine veldig ulikt, et barn som har det vanskelig temperament som har mer problemer med
å regulere atferden sin, med overganger vil også påvirke miljøet sitt overtid ulikt enn et barn som
ikke har disse utfordringene. Og det ser man at det finnes i
skolesammenheng hvor ulike reaksjoner barn får av omgivelsene sine, og dermed også
ulik stimulering som de får og ulike behandling av miljøene. også over tid ser man at det er ikke
bare slik at barnet og miljø påvirker hverandre i innad i tid så at dette samspillet er innen to år, tre år så ser nab
at det er et samspill mellom miljø og barn men man ser også i denne modellen at
denne påvirkningen skjer over tid begge veier. så dette blir kalt for en transaksjonskjede som går over tid, og hvordan
dette overtid vil innebærer at både miljøet har en betydning for barnet og barnet har betydning for
miljøet. Og dette blir ganske kompleks overtid i og med at hvordan Barnet oppfører seg på et
tidspunkt påvirker hvordan miljøet påvirker barnet på et annet tidspunkt som igjen påvirker
hva barnet gjør på neste tidspunkt osv osv. Men dette er en litt mer komplekse modell
som viser til at det er disse samspillene over tid som er viktig.
Transaksjons modellene og det er viktig å påpeke ser allikevel på en slags hovedeffekt. Du kan
si enten så ser den på hvordan miljøet påvirker barnet, eller hvordan barnet påvirke miljøet.
Men i tillegg til det så legger det altså til denne transaksjonen hvor vi både
ser på de gjensidig påvirkningene overtid. Så for å oppsummere en transaksjonsmodell den postulerer og
påpeker at barnet påvirkes av miljøet, men påvirker også selv sitt eget miljø. og det betyr
at det er ikke bare barnet som påvirkes og endrer seg, men også miljøet vil endre seg over tid på grunn av hvilke barn de har med å gjøre og de påvirknene som barnet gjør.
En annen modell som vi skal gå videre til nå er, vi kan trekke dette enda lenger for i
tillegg til disse transaksjonene mellom miljøet og barnet over tid som vi snakket om disse kjedene,
så er det også slik at at det er et nivå over det. Det vil si at vi mennesker har visse
representasjoner i våre hoder om hvordan for eksempel hva et barn skal klare, hva et barn Skal beherske
til ulike tidspunkter. Så foreldre kan for eksempel ha noen represtasjoner tanker om hva som er forventet hos barnet, og dette
dette kognitive, metakognitive, nivået det påvirker da atferden til foreldrene ved at de vil prøve å
lære bort visse ferdigheter til visse aldre.
Blant annet så vil man for eksempel ha en tanke om at barnet bør kunne vente på tur når det
begynner å nærme seg barnehagealder og ihvertfall gjennom de første to-tre årene der. man vil ha en
tanke om at når det begynner å nærme seg skolealder så skal barnet ha en viss interesse for bokstaver, og det påvirker også at man
begynner å eksponere de for bokstaver, og disse reparasjonene om hva som er en funksjonell atferd
hvilken atferd som er forventet for en viss alder det påvirket og altså hva for eksempel foreldre eller
lærere gjør og hvordan de stimulerer utviklingen til barna. Så det er et slagt metanivå og derfor blir det kalt en representasjonell modell.
Og på samme tid har barnet også sine egne presentasjoner om hva de tenker om for eksempel sin atferd
og det vil også påvirke hvordan de oppfører seg, og hvilken atferd de viser til sine foreldre .
nå er det mest studert disse representasjonene som foreldre har men man
skal ikke glemme barn i disse modellene. En siste mest avanserte modellene vi skal gjennom er den
dynamiske modellen, den putter alle disse tingene sammen. Det vil si at den både ser på Barnet et
individ i midten her og på alle disse nivåene utenfor barnet og disse miljøene som Barnet er en del
av direkte som skolen, foreldre hjemme, venner
og den større konteksten som det er en del av samfunnet ellers. Det ser på alle disse
miljømessige faktorer rundt barnet og disse påvirkningene. Men det tar også hensyn til de biologiske
forskjellene mellom barn, og helt ned til hvor ulik fungering barn har ,og ikke minst de ulike
kompetanser som barn har som gjør at de vil tilegne seg ferdigheter og vil oppleve i disse miljøene på veldig ulik
måte. Dette er den mest komplekse modellen som sier at det er et dynamisk samspill mellom disse
tingene, så Det er ikke bare en påvirkning fra for eksempel miljøet til bar,n og barn til miljø, men
det er komplekse dynamiske samspillet mellom at det er endringsprosesser som skjer i barnet og det er endringsprosesser
som skjer i foreldrene og dette er et tett samspill mellom hverandre,
alle disse nivåene er i tett samspill med hverandre over tid. Så man kan på en måte si at en dynamisk modell
den tar med både dette med individ og kulturen men tar også med det genetiske nivået, det beskriver et
komplekst system i samspill og den tenker på at dette komplekse systemet og dette samfunnet foregår overtid.
Den har en større forankring i biologisk utvikling og den psykologisk utviklingen til barnet og hvordan
selvet over tid utvikler seg. så man kan si at hvis man ønsker å forbedre utviklingen så må man ta
med de viktigste faktorene i utviklingen og så kan vi se for eksempel hva som skjer
dersom vi forbedrer noen av disse så hvis du har et barn
i spedbarnsalderen her og vi ser at og finner ut at for eksempel visse miljøfaktorer
og sosiale faktorer ikke er Så heldige, Hva skjer dersom vi da gjør en intervensjon og forbedret
disse faktorene Hvordan utvikler barnet seg og hvordan vil den psykososiale utvikling se ut da.
Det vi vet er at overtid så trenger man mange intervensjoner for dette er et komplekst samspill som går gjennom et helt
livsløp. Så tenk dere at fra den tidligste modellen som kun ser på
da betydningen av for eksempel et miljøforhold eller en helt konkret faktor og direkte effekter for et utfall så ser
den dynamiske modeller på samspillet mellom både alt det individet har alle ferdighetene har
de biologiske forutsetningene og da disse miljøene og hvordan dette interagerer og former seg over tid og
spiller sammen over tid. Det er vanskelig å studere en dynamisk modell i studier for eksempel fordi det er så komplekst
og vanskelig å identifisere disse ulike mekanismene. Derfor så blir de ofte en modell og en tankemodell for hvordan
utvikling foregår, men vanskeligere å faktisk teste fordi de blir rett og slett for kompleks. Så det er
mange av studiene som dere vil lese om i dette faget som i særlig stor grad ser på betydningen av enkeltfaktorer eller
interaksjonen mellom individ og miljø, men ikke nødvendigvis går inn og ser på dette dynamiske samspillet overtid.
En dynamisk modell også en transaksjonsmodell er jo svært opptatt av gener og miljø samspill, altså
det vil si det genetiske og handler mye om hva vi har i oss, og man kan si at noen ferdigheter er mye mer
påvirket av av genetiske faktorer enn andre ferdigheter. Et eksempel på dette er for eksempel høyde, det er en sterk genetisk komponent der
som gjør at barns høyde ofte bestemmes av
genetiske forhold og de vil ende tilnærmet rundt det området de skal uavhengig av det miljøet i måtte
gjøre. nå vet vi at slik som hva vi spiser og hva slags type dieter
påvirker hvor høye vi blir og i ekstreme tilfeller hvor man for eksempel i forhold til
sultkatastrofen situasjoner hvor barnet ikke nødvendigvis får den høyden de
kunne ha fått dersom de hadde hatt optimal diet, så er det likevel en sterk genetisk komponent der men som sagt
for å påpeke det er viktige sensitiv perioder som fjør at miljøfaktorer også kan få en
betydning. i forhold til selve oppvekst og miljøet så vil dette være betydningsfult for noen miljøet, som
miljøet er svært viktig og får en mer fundamental rolle. Og dette handler for eksempel om skole og opplæring
i samfunnet vårt i dag så så vil
et barn som er starter skolen lære seg visse ferdigheter som de ikke hadde lært seg dersom de ikke hadde gått i skole.
og det ser man også på tvers av samfunn hvor man har over tid, for eksempel skole i Norge idag er
veldig ulikt hvordan det var for 100 år siden og betydningen av at det blir tilgjengelig for alle
er svært viktig, det gjør at våre muligheter for å utvikle oss og utvikle visse ferdigheter kommer
til. Med det er altså et eksempel hvor miljøet spiller en viktig rolle. Bare for å oppsummere
selv om vi anerkjenner at det er viktige interaksjoner og samspill mellom gener og
miljø mellom Hvilke forutsetninger Vi har og hvilke eksponering vi før fra miljøet rundt oss
gjennom livsløpet så er det alikevell noen ferdigheter hvor man ser at
miljøet spiller en litt mindre rolle enn andre ferdigheter, og et annet eksempel på dette
er at så vet vi for eksempel at slike ferdigheter som sånn motorisk utvikling, motorisk utvikling,
sanseutvikling, den vil foregå og ofte modnes med svært lite simulering fra miljøet bare det
er et visst nivå av det. Mens andre ferdigheter som for eksempel språkutvikling er svært avhengig av
eksponering For språket for å tilegne seg det. Så på tvers av ulike ferdigheter så kan man si at dette er viktigheten av hva vi har
i oss og hva som skjer med oss, er ulik. Litt for å gå litt tilbake til da ulike måter å se på utvikling
på så kan en beskrive endring over tid og i et individ på ulike måter. så hvis man tenker
at det er er en endring i en ferdighet i det at
man blir bedre og bedre i en ferdigehet som beskrives av denne aksen her som beskriver hvordan vi blir bedre og bedre. Så kan man si at
overtid så kan man finne at noen ting er ganske stabile, de blir ofte kalt for trekke i oss som personlighetstrek er for
eksempel ganske stabile over tid og mange vil se lite endring opp over denne kurven her over tid. når vi
snakker om vekst så vil man ofte tenke at det er en vekst i en kvantitativ forstand og at det er en
kontinuerlige endring i at vi blir bedre og bedre over tid i en ferdighet. Et mer kompleks syn
på utvikling er gjerne å se på tidsaspektet med mer kvalitative endringer på tvers av alder og se
på hvordan ulike tidsperioder ofte det man ser det er at, og er opptatt av da er at det er et
skifte i ferdigheter på tvers av aldersgrupper som er litt mer kompleks bare en bare en slitt kontinuerlige
endring, med et kvalitativt skifte over tid. Det er bare for å beskrive litt ulike måter å tenke seg utvikling på og noen ganger så vil man
finne det ene og noen ganger så vil man finne det andre. Når man studerer ferdigheter og sammenligner ferdigheter.
En ting som dere vil komme inn på særlig når dere kommer inn i gruppe undervisningen og seminar undervisningen så vil vi
snakke om hvordan samspillet mellom hvem vi er som personer og hvilken sårbarhet vi kommer til verden med
gjør at vi responderer ulikt på miljøfaktorer. hvordan både det kan gi oss motstandskraft og beskyttelse men
også innebære risiko for
at utviklingen ikke blir optimalt. Når vi snakker om sårbarhet så tenker man seg av dette er
egenskaper som øker sannsynligheten at barnet utvikler seg på bestemte måter, eventuelt for ulike
utviklingsmessig avvik. og risiko på en annen side er da egenskaper ved miljøet, så sårbarhet handler om egenskapet i
barnet og risiko å handler med et miljø som gjør at det øker sannsynligheten for eksempel for negativ
utvikling innenfor et område eller en ferdighet. Når vi snakker om motstandskraft, eller resiliens så betyr det
til tross for at barna kan ha sårbarhet,
de har noen forutsetninger som gjør at de kan ha en økt sannsynlighet for bestemte avikk, og til tross for denne sårbarheten
som innebærer mer risiko så kan barn alikevel og til tross for dette
vise en god utvikling. Det viktig å huske at dette er ikke en egenskap i barnet men
så ser man at det er noe som gjør at de tar en aktiv rolle i utviklingen
sin som gjør at de klarer seg til tross for sårbarhet og risiko. Når vi snakker om beskyttelse i denne
konteksten så er det motsatt av risiko, egenskaper ved miljøet som gir
beskyttelse til barna. Og som kan beskytte for eksempel et sårbart barn. to modeller som er litt interessante
i forhold
til sårbarhet og risiko. Sårbarhet i barnet og risikp i miljøet. Hvis du ser disse to modellene her så har vi på den
ene siden er en modell som kalles for the dual risk model eller diatese stress modell.
Jay Belsky er en viktig forsker som har sett på dette. Og det den første modellen sier er at du kan ha sårbare
individer og individer som vi kaller for resilliente og når du har et miljø som er negativt så vil et sårbart
individ og så hvis du ser på den andre aksen her, også oppleve å ha et negativt utviklingsutfall. MEns et
resillient individ vil oppleve å ha et positivt utviklings utfall til tross for at de har opplevd et negativt miljø. På en annen
side dersom miljøet er positivt
så vil man ikke se at disse sårbare individene får et negativt utviklings utfall. Man ser at de henter seg inn og opplever samme
positiv utvikling som det et resillient individ gjør.
Så det betyr at det er noen individer hvor miljøet ikke betyr like mye, de klarer seg godt selv om miljøet er negativt. Og de kaller vi for resiliente individer.
Så dette er en teori om hvorfor noen individer er mer sårbare og hvorfor noen individer ser ut til å være mer beskyttet enn andre.
En annen modell kalles for differential susceptibility model og den modellen ligner litegrann, men den trekker det litt lengre kan man si.
Den sier at det Ja det er noen individer som vi kan få kalle for fixed individuals, individer som ikke
ser ut til å påvirkes av miljøet og hvorvidt det er negativt eller positivt. Det vil se at de ser ut til å
klare seg relativt bra uavhengig av hvordan miljø ser ut, men så har du på en annen side individer som
både opplever å respondere svært negativt dersom miljøet er negativt, det vil si få en negativ utvikling.
Me n på en annen side dersom miljøet er svært positivt og har mye ressurser i seg så ser man at de har en svært god utvikling og gjerne bedre enn disse individene som er mer
fixed eller stabile som man kan kalle det. Så istedet for å kalle de sårbare individer kan man allikevel men heller si
at de er mer formbare
og flere studier har nå begynt å se på at dette kan være
tilfelle for eksempel for noen barn som er svært sensitive for miljøpåvirkninger. Det vil si sensitive i den forstanden at
negative miljøer og positive miljøer vil få en ekstra sterk konsekvens for de. det er to ulike måter å se på hvordan
risiko og sårbarhet kan se ut og spille inn for
ulike individer. vi snakket forrige gang om dette at det er slik at mange
barn kan starte med det samme utgangspunktet, de kan starte med det samme miljøet, også kan de alikevel få ganske ulike
utviklingsforløp og ulike utfall. samme miljø, ulike utvikling utviklingsutfall. Så det vil si at
Det finnes mange ulike utviklingsstier og utviklings resultater altså hvordan det går med oss. Det
er ikke slik at alle ender opp helt likt og det kan være ulike faktorer som spiller en rolle og miljøet er
da viktig en. Og det sier noe om hvor fleksibel utvikling er og hvor lite som er satt tidlig før vi ser hvilke
erfaringer og samspillet mellom individer og erfaringer forløper seg. Så vi har snakket om dette tidligere men det er bare for å illustrere det før vi går
inn i en litt grundigere beskrivelse
av hvordan dette kan foregå. På en annen side har du dette med ekvifinalitet som det også er snakket om i den forstand at du kan
også ha ulike utgangspunkt men de kan også ende opp på samme sted så ulike utgangspunkt men ende opp på
samme stedsted. Det vi kaller for ekvifinalitet så det også igjen viser hvor fleksibel utviklingen er og sier på den ene
siden at det multifinalitet som starter på lkt sted med ender opp på ulikt sted, der vil man
ofte se på miljøfaktorer og samspill mellom de og miljøet. og se hvordan det kan medføre at barn som tilsynelatende ser ut til å
ha lik utvikling tidlig ikke ender opp likt senere. mens med ekvifinalitet så ser vi hvordan barn som har ulike forutsetninger og kanskje også ulik sårbarhet ved
hjelp av miljøet og samspill med miljøet kan ende opp ganske likt alikevell.
så dersom du miljet kompenserer for noen av disse ulikehetene tidlig så kan man altså da si at det kan gå ganske så bra
med et individ som for eksempel har risiko sammenlignet med et annet individ. Så dette er ekvifinalitet hvor man har ulike utgangsunkt
men det kan alikevell gjøre oss ganske like. Så Dette er et eksempel på dette og
to individer, det ene individet er ganske sårbar mens miljøene er positive så vil man se at utviklingen allikevel er ganske
lik. men det kan være kompenserende som jeg sa tidligere. Bare for å gi et eksempel på disse to termene og
hvordan man kan tenke seg de mer konseptuelt så kan dere tenke at vi har et nyfødt barn og det har
ulike biologiske betingelser. Et barn har kanskje ganske normal utvikling
ser ut til å ha normaler innen for sansemotoriske og innenfor kognitive, sosiale, og temperament for eksempel.
Mens et annet barn kanskje er i høy risiko i den forstand at det har et vanskelig temperament, det har kanskje litt tregt på
utviklingen av ulike områder, du kan også har et barn som er atypisk i den forstand at de har noen sanse utfordringer eller noen
hemninger knyttet til for eksempel syn eller hørsel, noe som gjør at utviklingen deres vil være atypisk per definisjon
Også kan man tenke seg en linje som går fra det å ha biologiske betingelser innenfor normalen til å også falle innenfor normalen for et utfall eller en
ferdighet senere igjen og vise versa at en høy risiko vil dermed kanskje føre til en forsinket utvikling. Mens hos et
atypisk individ så vil man se en atypisk utvikling. Men dette eksempelet med multifinalitet beskriver hvordan et
barn som har en biologisk betingelse som er innenfor normalen kan både vise en utfall innenfor normalen, et forsinket et eller til og med et atypisk et.
og hvordan kan dette skje, vel det kan skje ved
forsinkelser det kan for eksempel skje dersom miljøet stimulerer
i svært liten grad eller er i Nedre grense for hva som er nødvendig av simulering.
Barnet kan få en skade, og opplevelse for eksempel afasi som følge av en hjerneskade det kan være kan mange ting som gjør
at et barn som tilsynelatende er innenfor normal kan ende opp med et utfall som ikke er det og derfor ulike individer
kan ende opp her, eller der selv om de var like oprinnelig og det samme Gjelder de andre gruppene
Så man kan si at multifinalitet handler dermed om at det er slags skifteform den veien her. Samme utgangspunkt kan medføre ulike endepunkter.
På en annen side så vil ekvifinalitet si at et barn med relativt ulike betingelser
ulike utgangspunkt så et barn innenfor normalen og et som har høy risiko for utviklings
forsinkelser og et barn som er atypisk Kan ved hjelp av ulike faktorer som for eksempel miljøet og samspill med
miljøet allikevel ende på samme sted senere. så for eksempel et barn som er innen for normalen her men som opplever å få et
mindre stimulerende miljø som kanskje vil vise en noe forsinket utvikling innenfor noen ferdigheter, mens et barn som
har høy risiko kanskje også vil vise dette selv om miljøet er relativt godt og stimulerende. Mens et barn som
er atypisk kanskje vil kunne få tilrettelagt og hjelpemidler som gjør at det faktisk ser ut til å fungere
relativt normalt eller innenfor normalen, og bare bli forsinket.
Jeg legger med denne her det jeg vil at dere kan gjøre med denne her
det er et eksempel på en typisk og en atypisk utvikling og den viser rett og slett et eksempel og tar utgangspunkt i som vi kaller for felles
oppmerksomhet eller Joint attention og viser hvordan to ulike barn, et barn som er det som er innenfor
det vi kaller for typisk utvikling og et barn som har litt atypisk utvikling i forhold til denne kapasiteten. Det er evnen til å dele oppmerksomhet med et annet individ, så det er ofte skifte mellom å se på en annen, å se på et objekt og dele og være med
Og det er forskjeller i denne ferdigheten men dette er et eksempel på hvordan den typiske
utvikling foregår innad i denne ferdigheten og hvordan en atypisk utvikling kan se ut og da her med et barn i risiko for autisme spekter forstyrrelse som senere får denne diagnsoen.
Kunnskap om typisk og atypisk utvikling utfyller hverandre.
Så vi må forstå hvordan utviklingen foregår typisk sett for å kunne forstå at noe er atypisk.
Men veldig ofte så ser man at når du har typisk utvikling og vi forstår hvordan den foregår så kan vi få en viss støtte
for hva som er viktig innenfor den typiske utviklingen. Så denne veksel virkningen vil vi komme tilbake til underveis. JEg legger ved noen linker
her nå som kan gi dere noen eksempler på hvordan miljøfaktorer faktorer bidrar til å bygge våre hjernestrukturer men
også hvordan interaksjoner er viktig for å forme hjerneforbindelser og kognitiv utvikling. Og også hvordan da
stress kan påvirke utviklingen våres negativt.